No. 4] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET. 69 



den i hele eksemplarer med sammenklappede skaller. Epidermis er 

 ofte smukt opbevaret, glat, glinsende, tildels med skimrende regn- 

 buefarver, blaaliggrønne og rødliggule nuancer. Tildels i noget 

 fasciat udvikling. Længden gaar op til 6 mm., men er som regel 

 noget mindre. 



Abra nitida Miill. (?) rigtignok noget tvilsom, men der fore- 

 kom ikke sjelden i brudstykker hvide, tynde skalrester med noget 

 perlemorglinsende til regnbueskimrende farvenuancer i paafaldende, 

 skraat lys, og saavel i form som størrelse trækkes analogien ganske 

 nær den ved Kvaalveien fundne varietet; men laaspartiet mangler. 



Siphonodentalium vitreum M. Sars forekom, i den normale 

 type, men mere sjelden og noget liden. 



Den blaa ler gik etterhaanden over i en mere blaagraa. Og 

 over fire meters høiden gik denne igjen over i en mere graa, der 

 traadte tydelig frem i raset. Noget høiere op kom en afdeling med 

 grusblandet, graa ler, og endnu høiere igjen en mere normal, graa 

 ler. Disse to sidste zoner eller afdelinger kom især frem oppe ved 

 Høieggen. 



"»S^ 



Høieggen. 



Ved Høieggen gaard, 25,7 m. o. h,, groves for flere aar til- 

 bage en brønd, hvorved i en dybde af en syv, otte alen fandtes et 

 henimod et par tommer tykt lag med fjæregrus, hvori kraakeskjæl. 



Straks ovenfor Høieggen fandtes et ras, hvor det imidlertid 

 var umuligt med fuld sikkerhed at orientere rækkefølgen af lagene, 

 dog synes det, at lerblandet grus danner hovedmassen op til om- 

 kring en to, tre meter under brinken, 54,2 m. o. h , hvor man har 

 et forvitret, gulgraat, sandet ler. Paa andre steder igjen synes 

 rækkefølgen mere sikker, og det øvre ler fandtes ikke fossilførende. 

 Medens Tussilago var mere sparsom ved Meeggen, vokste den 

 ved Høieggen meget frodig. Ved Høieggen fandtes temmelig høit 

 i raset, saa den udentvil gaar meget høit op, men ligeledes uden 

 tvil tilhører det lerblandede grus 



Portlandia arctica Gray rigtignok mere sjelden, men i den fra 

 Hagabakken (Kaldvella) kjendte type, af længde indtil 14 mm. og 



