No. 4] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET. 77 



grus i A Y, ligesom ogsaa spor deraf i A /5, tyder i forbindelse med 

 de optrædende forvitrings fænomener, med haardere og blødere ler, 

 ligesom ogsaa de af diaklaser ledsagede presiænomener, paa for- 

 styrrelser, som maa være indtraadt før afsætningen af A o. 1 samme 

 retning peger ogsaa de ganske friskt bevarede brudstykker af 

 Portlandia arctica Gray. Den i det foregaaende nævnte, mere 

 spredte forekomst af brudstykker af Portlandia arctica og lenti- 

 cula i .1 a II finder saaledes sin forklaring ved nedpresning. 

 Ligesaa faar man en tilfredsstillende, naturlig og utvungen forkla- 

 ring af den bugtede, undulerende grænseflade mellem A a II og 

 A /5 og ligesaa af, at disse to afdelinger støder paa mange steder 

 til hinanden uden tydelig begrænsning. Endvidere forklares den 

 sporadiske forekomst af Aha longicallis Se. i nederste del af A fd 

 som en sekundærforekomst fremkaldt ved oppresning fra den 

 underliggende, fossilførende afdeling. Men tiltrods for denne ned- 

 presning, sammenstuvning og oppresning sees dog en fremtrædende 

 forskjel mellem de to skiktgrupper, A a paa den ene side og 

 A ii^ y) paa den anden. 



B følger derpaa over som en 3 m. mægtig afsætning af rulle- 

 stensgrus af graa farve med valnødstørrelsen, nøddestørrelsen og 

 ertestørrelsen meget fremtrædende, men ogsaa med sand indimellem. 

 Om overleiringen var helt konform tillod ikke snittet at afgjøre 

 med fuldstændig sikkerhed, skjønt forholdene med den ganske 

 svagt svævende overflade af A o tyder derpaa. Dette rullestenslag 

 veksler vistnok noget i mægtighed, men holder sig dog mærkelig 

 konstant. Som allerede nævnt er materialet i sin almindelighed 

 ikke særdeles grovt, men der sees dog mere undtagelsesvis ogsaa 

 egge- og nævestore stene. I ruUestensgruset sees hist og her 

 sandindleiringer i linseform og vekslende lag af grovere og finere 

 sand, ofte i udkilende, tyndere zoner, især i den nedre del. I de 

 mere rustbrunt udseende, konglomeratagtige dele af B sees paa 

 sine steder i gruset en ganske svag antydning til strandskiktning. 

 De enkelte større blokke af 3 — 4 dm. tversnit, som ligger i bred- 

 den af Gula og danner en del af elvegruset, er muligens tildels 

 anrigningsmateriale, fra dette lag, hvor afrundede, hovedstore stene 

 mere undtagelsesvis sees; men de større blokkes mere kantede 



