No. 4] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET. 89 



man i dette niveau en række gaarde og pladse, hvis undergrund 

 dannes af den her nævnte strandterrasses afsætninger og er be- 

 tinget af samme. Paa denne strandflade var meterstore blokke 

 og mindre ingen sjeldenhed. 



Høiere op fulgte tildels et belte af fin sand, og i umiddelbar 

 fortsættelse af dette følger en liden erosionsterrasse med omtrent 

 tre meters veibane i en høide af 168,3 m. o. h. Denne lille erosions- 

 terrasse er udformet i omlagret, men ellers temmelig uforandret 

 morænegrus, der nu i en høide af omtrent 6 m. danner den ydre 

 skrænt af den følgende terrasse. I et snit lodret paa den lille 

 erosionsterrasses strøg sees det omlagrede morænegrus i en halv 

 meters mægtighed at dække en undergrund bestaaende af mere 

 normalt morænegrus med en mængde større og mindre blokke, 

 dels kantede og dels slidte. Forholdet mellem den her nævnte lille 

 erosionsterrasse og den foregaaende, ved en forholdsvis udstrakt 

 strandflade karakteriserede terrasse minder for saa vidt om forhold, 

 som jeg har havt anledning til at studere paa flere steder i Fin- 

 marken. 



I en høide af 173,9 m. o. h. følger nu den ydre kant af den 

 følgende terrasse, der med ca. 5 m. bred veibane stiger omkring 

 et par meter mod den indre kant 175,8 m. o. h. Den her be- 

 skrevne, lille terrasse maa nærmest betragtes som en kombineret 

 erosions- og akkumulationsterrasse. 



Nu stiger den ydre skrænt af næste terrasse omkring 15 m. 

 op til en høide af 180,4 m. o. h., i hvilken høide den ydre kant 

 af den følgende, 50 m. brede terrasseflade ligger. Denne stiger 

 saa ved den indre kant op til 187,3 m. o. h. Paa enkelte steder 

 sees ogsaa mindre fremtrædende littoralfænomener ved 189,8 og 

 192,1 m. o. h., men disse synes ikke at have nogen mere almin- 

 delig udbredelse. Fra ovennævnte, indre terrassekant 187,3 m. o. h. 

 følger man saa terrænskraaningen omkring 40 meter og støder 

 saa paa en ny 



terrasse, en liden abrasionsterrasse, med en ganske liden, 

 men tydelig fremtrædende terrasseflade i høiden 196,8 m, o. h. 

 Denne lille abrasionsflade repræsenterer her vistnok den øverste 

 marine grænse. Terrænet undersøgtes videre od til 225,2 m. o. h., 



