Xo. 5] NORGKS GRIMMIACEÆ. 69 



Grimmia plagioporiia Hedw. 



Denne art, som ellers i Europa forekommer i Tyskland og 

 Frankrig på nogen få steder, er i Norge fremdeles kun kjendt fra 

 det ene voksested, som blev angit i Muse. Norv. bor. (1899): 



F. Loppen og øks fjord, Loppen aug. 1894: Kaurin. 



At dømme efter en indblanding i et av eksemplarene vokser 

 den her på kvartssandsten. 



Kaurins eksemplar indeholder slerkt opsvulmele pistillidier, 

 som muligens er befrugtet en måneds tid i forvejen, og gamle 

 frugter. Ifølge angivelser fra utiandet skal fiugten modnes tidlig 

 om våren. 



Vor plante har de samme korte tænder som var. arvernica, 

 og bladenes hårspids står i længde mellem, hvad der lindes hos 

 hovedarten og hos denne varietet. Ellers stemmer den overens 

 med den t3^piske form fra Mellemeuropa. Den bør derfor vistnok 

 heller betragtes som en mellemform mellem denne og varieteten 

 end simpelt hen føres til den sidste, således som det skede i Muse. 

 Norv. bor. 



Subg. Streptocolea n. subg. 



Caulis teres: folia firma haud spiralia, margine reflexa, cellulis 

 angularibus tenuissimis: costa dorso prominens, cellulis uniformi- 

 bus constructa; vaginula spiraliter sinistram versus contorta ; colu- 

 mella filiformis, exserta. 



Grimmia atrata Miel. 



Denne art er vistnok angit som forekommende i Norge allerede 

 i Hornemanns Dansk oeconomisk Plantelære (1837), men ifølge 

 Zetterstedt og Lindberg grunder denne angivelse sig på urigtig be- 

 stemte eksemplar, og det samme er sandsynligvis tilfældet med 

 Ångstrøms meddelelse i Fries's Summ. Veg. Scand. (1846). Den 

 første holdbare angivelse er vLstnok Zetterstedts i hans Rev. Grimm. 

 Scand. (1861). Planten er imidlertid samlet her i landet allerede 

 av Hiibener (i 1828). 



Den forekommer kun i de højere deler av bjerkebeltet og 

 ovenfor trægrænsen, eller tilnærmelsesvis mellem 900 og 1300 m. 



