96 I. HAGEN. [1909 



inférieure, et de la décomposition de l'endostome en 64 cils. Tout 

 bien considéré, il est dilficile d'énoncer quelqae chose de probable 

 quant aux affinités de cette famille; mais il me semble qu'on doit 

 peser l'idée émise par De Notaris å 1 occasion de son etude du 

 genre Timviia: „Hue in posterum admovenda erit tota sect. Tim- 

 miella generis Trichostomi": en tenant compte de ces mots plus 

 qu'on n'a fait jusqu'ici, on arrivera, peut-étre, å chercher son parent 

 le plus prochain (au sens phylogénétique) dans le genre Timmiella. 



Timmia Hedw. 



I Cellulæ inferiores (præsertim in foliis vetustioribus) dorso 



1 ! papillosæ 2 



[ Cellulæ dorso læves 3 



Csllulæ foliares 008 mm. magnæ; costa dorso superne 



dentata T. comata 



Cellulæ foliares O'Ol mm. magnæ; costa dorso superne ma- 



millosa T. nurvcgica 



Q I Dorsum costæ læve; autoica T. bavurica 



\ Dorsum costæ superne dentatum; dioica . . . T. austriaca. 



Timmia comata Lindb. & Arn. 



Blev i 1904 under navn av T. elegans anført fra Norge. 



Den vokser i skyggefulde bergrifter og på overskyggete berg- 

 vægger, meget sjelden på solåpne rabber, dels (i Gudbrandsdalen, 

 på Dovrefjeld og muligens i Ranen,) på skiferberg, dels (i Salten 

 og Sørfolden,) på dolomit, snart i rene tuer, snart sammen m.ed 

 f. eks. T. norvegica og havarica, Encalypta-arier og Plagiopus 

 Oederi. De norske voksesteder ligger så godt som alle i det sub- 

 alpine belte. Den ei' i de senere år også fundet i det nordlige 

 Sverige. 



Av generationsorganer er kun hanblomster kjendt. 



Voksesteder : 



K Nordre Fron, Kvamsporten 250 m. o^ : Kaalaas. 



S2\ Opdal, Kongsvold 1854: Zetterstedt; Drivstuen: H. 



iVo. Mo, Dunderland: Arnell; Saltdalen, Hals; Fauske, 

 Lejvset, ved Nedrevatnet, Knuvik; Sørfolden, Djupvik alm. op 

 til 300 m.: H. 



F. Kistrand. Kolvik: H.; N e s s e b y, Bergebyelven : Kaurin. 



