100 I- HAGE N. [190 9 



ved Kongsvold; Vårstigen 900 in., Nestavollan 730 m., Losløkken 

 800 m., Vikaskogen 480 m., Golvåker 550 m., Skuglifjeldet 1050 m. : 

 H.; S trin den (eller Mal vi k,) Jonsvandet: Ångstrøm; Trond- 

 hjem. Ladehammeren: Wulfsberg. 



No. Mo, Dugurmålshaugen. ovenfor Krokstranden : Arnell : 

 mellem Dunderland og Strandjorden: A. Blytt; Salt da len: Som- 

 merfelt; Sundby: Fridtz; Fauske, Tortenli 200 m. ; Sørfolden, 

 Djupvik: H. ; Dverberg, Andenes på gnejsklipper, (tuerne er ind- 

 sprængt med skjælsand !), Skrea, Okla 200 m. : Kaalaas. 



Tr. Lenviken, Gibostad: Kaalaas; Tromsøsundet, Fløj- 

 fjeldet: Kaurin; Tromsdalstinden ; Lyngen, Kvalvik: Wahlenberg 

 if. Lindberg; Nordrejsen, Kumopahta under Venetvaara: Jør- 

 gensen; Javrreoaivve, Gakkovarre: Arnell. 



F. Alten, Nonskarfjeldet: Zetterstedt; Loppen og øks- 

 fjord. Loppen: Kaurin; Kistrand, Kolvik: Ryan. En „7\ me- 

 gajJoUtana" fra Var dø (leg. Sewell, determ. Mitten) hører muligens 

 også hit. 



Timmia austriaca Hedw. 



Findes ikke opført for Norge før i Wahlenberg Fl. lapp. (1812). 



Den vokser på underlag av forskjelligartet beskaffenhet, for- 

 nemmelig på tørre jorddækte klipper, både mere uisatte og mere 

 beskyttete, men også på sandjord, i huller under græstorv o. s. v., 

 når grunden blot ikke er for fugtig. Hvad bergartens kemiske 

 sammensætning angår, synes den at foretrække kiselberg; den 

 angis vistnok fleresteds, også søndenfjelds, fra kalkberg, men er 

 sjelden i vore mest utprægete kalkegner, som Salten og Ranen, og 

 omvendt ganske almindelig i kiseltrakter som Nordmarken ved 

 Kristiania. Den er mest utbredd gjennem det subalpine belte, så- 

 vel i dets nedre som i dets øvre deler, og går kun meget sjelden 

 over trægrænsen; der er dog noteret et voksested i 1200 meters 

 højde på Dovrefjeld. Men på Østlandet stiger den også nedenfor 

 den subalpine region, idet nogen voksesteder her, navnlig ved 

 Langesundsfjorden, ligger i lavlandet. Fra Trondhjemstrakten og 

 nordover forekommer den jevnlig ganske nær havflaten. Den er 

 med hensyn til sin horisontale utbredelse neppe sjelden på Øst- 

 landet, (således ganske almindelig i visse deler av Kristianiatrakten,) 

 men mangler næsten på Sørlandet og forekommer på Vestlandet 

 kun langt inde i fjordene eller på fjeldene indenfor disses bund. 

 1 oplandsamterne er den hyppig, navnlig i Gudbrandsdalen, likeså 



