Indledning. 



Under grundlæggelsen av Trondhjems biologiske station indgik 

 utklækning av saltvandsfisk, specielt guldflyndre, som et vigtig led 

 i de ledende mænds arbeidsprogram^). 



Stationens første bestyrer, Knut Dahl (1900—1903), uttaler 

 ogsaa'-^): „Jeg har forstaaet min opgave saaledes, at jeg gjennem 

 mine undersøkeiser skulde søke at vinde forstaaelse av, hvilke 

 chancer, der bødes et forsøk paa formerelse av fiskebestanden ved 

 utslipning av kunstig utklækket yngel". Paa grundlag av sine 

 undersøkeiser fandt hr. Dahl at maatte „fraraade masseproduktion 

 og utslipning av pelagisk yngel i fjorden". (L. c, s. 35). Som 

 hovedargument for denne uttalelse fremførte Knut Dahl, at da han 

 under sine fiskeforsøk hadde paatruffet saa overordentlig faa av 

 aarsyngelen til de fiske, som har planktoniske eg og larver, 

 maatte han formode, at de var drevne ut av fjorden ved en her- 

 skende overfiatestrøm. Ut fra det standpunkt var det en naturlig 

 slutning, at den utsatte yngel ogsaa maatte friste den skjæbne at 

 drive tilhavs og saaledes bli av tvilsom nytte for økningen av 

 fjordens fiskebestand. Undersøkelserne over betingelserne for nyt- 

 ten av utklækning fortsattes av dr. G. SwENANDER (1903—1906). 

 I „Bidrag til Kånnedomen om Trondhjemsfjordens P'iskar" ^) imøte- 

 gaar dr. Swenander hr. Dahl paa flere for utklækningssakens belys- 

 ning vigtige punkter. 



1) Trondhjems biologiske station. Meddelelser fra stationsanlæggets arbeids- 



komite, s. XVIII. Trondhjem, 1901. 

 -) Beretning om fiskeriundersøselser i og om Trondhjemsfjorden 1898. D. kgl. 



norske vidensk. Selsk. Skr. 1898, nr. 10. s. 34—35. 

 3) D. kgl. norske vidensk. Selsk. skr. 1905, nr. 9. 



