34 o. NORDGAARD. [1909 



øvrige Trondhjemsfjord, har en længde av 10 km. og en maksi- 

 mumsbredde av 3,5 km. Den strækker sig i nordøstlig retning 

 mellem Sparbuen og Inderøen. Minimumsdybden i Strømmen an- 

 tas at være ca. 2 meter paa lavvand. Den største dybde i Bor- 

 genfjorden findes et stykke indom Strømmen, mellem Rolsøen og 

 Klokkerskjæret, hvor der er angit lodskud paa 37 m. Forøvrig 

 er dybden midt efter fjorden omkr. 20 m. helt til det inderste av- 

 snit, hvor den er 12 — 14 m. Paa flere steder er der grunde sand- 

 fjærer eller lerer, som kan tjene til opholdssteder for de smaa 

 guldflyndreunger. I Strømmen findes store mængder av en grund- 

 vandsantozo, som kaldes dødninghaand (Alcyoniiim digitatum). 

 I Strømmen forekommer ogsaa tarer (laminarier) under tangbeltet 

 (fucusregionen), men tarer findes derimot ikke i selve Borgenfjor- 

 den, hvor de erstattes av aalegræs (Zostera). Tangbeltet bestaar- 

 av de almindelige arter, Fucus vesiculosus, F. serratus og tildels 

 Ascophylliim nodosum. Selv i fjordens indre del ved Korsen fore- 

 kommer den almindelige rur (Balanus halanoides) paa stenene i 

 fjæren. Blandt aalegræsset ser man ogsaa maretaum (Chorda 

 filum). Fjæren bestaar dels av fast berg eller rullestene med mere 

 eller mindre utpræget tangbelte, samt av ører med sand og ler, 

 hvor man ser de karakteristiske efterlatenskaper av fjæremarken 

 (Arenicola marina) og huller efter sandmuslingen (Mya arenaria). 

 Begge benyttes til agn. Blandt tangen lever en mængde dyr, saa- 

 ledes av fisk: stiklinger, ulker og tangsprell, aalekone, tangnaaler 

 (Neroplds), etc. 'Paa sand og lergrunde med liten heldningsvinkel, 

 hvor tangduskerne er tem.melig spredt findes til sine tider de smaa 

 unger av guldflyndre og skrub. Paa samme bund lever forskjel- 

 lige muslinger, saasom Mytilus edulis, Cardium edule, snegler,. 

 f. eks. Littorina liUorea og Hydrohia ulvæ, samt større og min- 

 dre krebsdyr, osv. 



En større dyreform, hvorav det er paafaldende meget i Bor- 

 genfjorden, er den grønne sjøpung Ciona intestinalis V- Den fæster 

 sig til tang og aalegræs, til skjæl og brudstykker av skjæl, samt til 

 stene. Denne form forekommer ogsaa paa de dypere partier i 

 fjorden, hvor bunden bestaar av bløtt ler. Her er ikke andet fæste- 



1) Av befolkningen ved Borgenfjord kaldt „grønning", tildels ogsaa „lutefisk". 



