K. RYGH. 



[1909 



som betegner kroppenes konturer, ei' her og der, som det sees 



af lig., saa afslidte, at de nu 

 ikke kan skjelnes. Disse furer 

 er lidt smalere end de gjennem- 

 gaaende er i den nedre gruppe, 

 men forøvaig ikke væsentlig for- 

 skjellige. Ogsaa disse viser^saa- 

 ledes nu en prikket bundflade. 

 Det synes mig ikke tvilsomt, 

 at der er en væsensforskjel i ka- 

 rakteren mellem denne øvre og 

 den nedre gruppe af ristningerne, 

 og at der tillige er en forskjel 

 i tid. Saadanne fuglefigurer hører 

 ikke hjemme i de sydskandina- 

 viske helleristninger, som den 

 ,.- nedre gruppe tilhører. Ved sin 

 ^ naturalistiske fremstillingsmaade 

 .ip ligesom ved sin stø-rrelse, som 

 ialfald nærmer sig til den natur- 

 lige, slutter de sig til de dyre- 

 fremstillinger, som man kj ender 

 fra helleristninger af den nord- 

 skandinaviske type. Noget lig- 

 nende fugietigurer sees paa to 

 ristninger fra landskabet Olo- 

 netz østenfor Onegasøen, som 

 er gjengivet af Aspelin (Anti- 

 quités du Nord Finno-Ougrien 

 pag. 7v^). Paa den ene tindes 

 7 fugle, nogle med meget lang, 

 ret op hæx'et hals, formodentlig 

 svaner, andre med kortere hals; 

 ialfald de fleste har ikke fødder. 

 Paa den anden ristning er der et pai' lignende fugle. Forskjellig 

 fra vore fuglefigurer .synes disse at v;ere helt udgropede. Blandt 



