42 I. HAGEN. [1913 



var. arcticum, inen nar man tar hensyn lil ordene capsiila ovali, 

 så synes det rimeligere at formode, at figuren i virkeligheten 

 forestiller artens lypus, men kapselformen er mindre vellykket, 

 forsåvidt som den er kort cylindrisk i stedet for oval. Så korte 

 og så rette kapsler kan under ingen omstændighet henføres til 

 var. arcticum. Oeder må også anses som den første finder av 

 planten i Norge; av eksemplar fra det IS*''^ århundrede har man 

 imidlertid intet opbevaret, idet det a>ldste, jeg har påtruffet, er 

 samlet av Chr. Smith i Telemarken. 



P. alpimim er meget almindelig her i landet; vi kjender den 

 fra alle amter, om end dens hyppighet ikke er like stor i alle 

 landsdeler. De færreste voksesteder har man i lavlandet sønden 

 fjelds; selv om den også findes på Hvaler og ved Fredrikstad, 

 ved Larvik og Risør, ved Kristiansand, så er den dog på Øst 

 og Sørlandets laveste kystrand en ganske sjelden plante. Ander 

 ledes synes det at være på Vestlandet; her skyr den ikke de 

 laveste højdelag, hvis man tør dømme efter mine erfaringer fra 

 Ytre Ryfylke, hvor den ingenlunde er nogen raritet. På Øst- og 

 Sørlandet er den derimot hyppig fra åsbeltet av og videre op i 

 højden, medens den ])å Vestlandet, (som det synes,) og norden 

 fjelds er almindelig gjennem alle højdelag; den går næsten så højt 

 op, som der overhodet er iagttat mosvegetation, på Galdhøen sale 

 des til 1950 m. o. h. Den lindes også på Spitsbergen indtil 80 " 40' 

 n. b. Den vokser oftest på nogenlunde tørt underlag av sten, 

 således på bergavsatser, i bergrevner, på stener, dels løse i urer, 

 dels jordfaste i skoger eller på åpnere steder, men også på jord, 

 både jorddækker på berg og stener og blandt græs og andre 

 moser i stenete lier, underliden også på græsdækket sandbund, 

 som f. eks. på strandenger; fra Hvaler opgis den at vokse på 

 torvdækte avsatser like ved sjøen. Ovenfor trægrænsen indfal- 

 den ofte (i form av var. septentrionale,) store, sammenhængende 

 strækninger på steder, hvor snefonnerne ligger langt utover som 

 nieren, og som derfor holder sig fugtige, også efter at disse er 

 tinet. Det meddeles både fra Mellemeuropa og fra Kristiania, 

 at den i kalklrakter kun findes på muldjord, men jeg skulde 

 meget tvile pa, at dette holder stik også i dolomitegnene nor 

 denfor polarkredsen; jeg kan ialfald ikke erindre andet, end al 

 den i Fauske og Sørfolden vokste like på berget. 



