46 I. HAGEN. ,19i;i 



addilionnelle de Swartz monlre loul-au-plus ({uil a tiré ses conclu- 

 sions aussi promplement que Lindberg; elle a méme nioins de 

 valeur, car dans la littérature de ia periode en ([uestion une 

 addition comme Dicks. » å la suite du nom de l'espéce n'im 

 plique pas du tout que le nom spécifique ait été imposé par 

 Dickson. Voyez la Bryologia universa de Bridel! Dans eet 

 OU vrage ce n'est pas le nom de l'auteur de la denomination spé- 

 cifique qui est attaché au nom de l'espéce, mais celui du pre- 

 mier collecteur. — 



Fl. Dan. tab. 295 (1766) forestiller ifølge Lindberg nærvæ- 

 rende art, som efter dette er samlet allerede av Oeder «in Nor- 

 vegiæ pascuis subalpinis,» skjønt den dengang endnu ikke var 

 utskilt fra P. commiine. Som P. gracile angis den for Norge først 

 av Hornemann i FI. Dan. fase. 24 (1810); det ældste kjendte 

 eksemplar er, antagelig i dette år, samlet ved Tønsberg av (]hr. 

 Smith. 



Artens hovedform er, likesom dens var. paruirete, alminde- 

 hg gjennem det meste av landet, både i de sydligste og de nord 

 ligste landsdeler, og gjør ingen forskjel på Øst- og Vestland; de 

 mangler derimot på Spitsbergen, og nordgrænsen, ialfald i den 

 gamle verden, falder derfor i Norge (ved 70" 25' n. b.). Den 

 mangler i højfjeldet, idet den i det hele ikke kjendes fra lav- 

 bæltet og er overmåte sjelden i vidjebæltet, hvor den ikke vites 

 at være fundet på mer end to steder, nemlig på Filefjeld i 1800 

 m. og på Dovrefjeld i 1100 m. højde; i de øvre lag av bjerke- 

 beltet må den også regnes til sjeldenheterne. Dette står vistnok 

 i forbindelse med, at den i de højest liggende deler av landet 

 har vanskelig for at finde sit yndlingssubstrat, torvjord. Det er 

 nemlig især på torvmyrene, den vokser, der, hvor grunden ikke 

 er for våt, altså især på sådanne, som er i fa^rd med at uttørres, 

 og på tuer i fugtigere mj^er; dog kan den også, men langt sjeld- 

 nere, forekomme på steder, hvor der ikke fhides torv i grunden, 

 men i stedet derfor muldjord, ren eller blandet. I Kristiania- 

 traktens mosflora opfører Kiær den som kalksky, men nogen 

 erfaring i lignende retning synes ikke at være gjort av andre 

 forfattere, og i virkeligheten lar vel også forholdet sig vanskelig 

 bringe på det rene; nordenfor polarkredsen holder den sig ingen- 

 lunde borte fra kalktrakterne. 



