100 o. NORDGAARD. '- [1913 



av Aasentjordene i sluUen a\ aui^iisl 19V2. Da der hvei-l aar 

 kastedes efter sild i Aasenljordeiie, inaalle liskerne ))etrakle fore- 

 komsten av guldtlyndie i nølerne som et tegn paa, al yngeiul- 

 sættingen hadde baarel frnkt. Paa samme tid berellel liere liskere 

 paa Hynnevaagen, Frosla, al der sommeren li)12 fiskedes en 

 liel del smaa gnidtlyndre i strandnol |)aa Froslalandet. Enkelte 

 hadde ogsaa faat istand smaahendle gai-n til brnk for llyndre- 

 (isket. Nævnte liskere var likeledes av den mening, at denne 

 tlyndreforekomst skyldtes ntklækkingen. I Aasentjordene drev 

 en leksvaM'ing llyndreliske i)aade i 1912 og 11)1 :>, og i Aavik- 

 fjorden, hvor der blev sat iil henimot -3 millioner yngel i lUOi), 

 har der i de senere aar været et liltakende giddtlyndreliske om 

 vinteren baade paa line og garn. 



Sommeren og høsten 1913 tiskedes ])aa liere steder langs 

 Strindlandet. Martinus Rotvold fik f. eks. d. "^ o 1913 med 3 

 garn paa Ranheimsbngten GO stykker smaa guldllyndre (1. 22 — 

 24 cm.). Et lignende antal var forlænet av grnndaat. I febrnar 

 og begyndelsen av mårs 1914 foregik noget liske paa Hranes- 

 bugten ved Velvang i Stjørdalen. Og i de sidste dage av mårs 

 1914 kastet O. Vikan med sildnot i Stjørdalen og lik da bl. a. 

 25 — 40 i trækket av smaa gnldflyndrer. \'aaren og sommeren 

 1914 var der adskillig smaa guldllyndre at se i ørretkastenøteinie 

 paa strekningen fra Trondhjem indover mot Stjørdalen. Den 

 -''/g 1914 gjorde vi forsøk med aalevad paa forskjellige stetler 

 langs Strindlandet. Der var en mengde guldflvndre i størrelser 

 fra 23—26,5 cm. 



Hermed har jeg levert nogen spredte træ*k fra guldllyndre- 

 fiskets historie i Trondhjemsfjorden i de senere aar. Det skulde 

 heller ikke viere umulig at forøke antallet av disse oplysninger, 

 som alle tjener til at stadfæste rigtigheten av det utsagn, at der 

 er sket et betraktelig opsving i Trondhjemsfjordens guldllyndre 

 tiske, siden yngelutsættingen begyndte. Mot denne opfatning kan 

 der neppe heller reises begrundede tvil. Anderledes stiller det 

 sig, naar man skal klargjøre sig de virkende aarsaker i delte 

 opsving. To lænomeners samtidighet behøver jo slet ikke at 

 begrundes i et kausalforhold. I spørsmaalet om aarsakerne kan 

 der saaledes viere rum for tvil. Enkelte vil muligens si: Der 

 er nu formodentlig en opgangsperiode i llyndrefisket svarende 

 til de periodiske vekslinger, man kjender fra andre fiskerier. 

 Hertil kan bemerkes, al der i ffyndrefiskel hos os visselig ikke 

 kan være tale om periodiske tluktuationer, som betinges av en 

 jilakking eller stramming av de naturkrefter, som spiller ind. 



