25 



D:r J. D. Hooker har i den fönit omnämnda af handlingen antydt, huru Galapagos- 

 öarne, som äro vid pass 100 svenska mil aflägsna frän Amerika och 500 sv. mil frän 

 den närmaste af Oceaniens öar, helt säkert frän det förra landet emottagit flertalet af sina 

 växter, och huru dessa, ursprungligen härstammande från de högre s}'dliga bergsplatäerna 

 af Nord-Amerika (i Kalifornien, Mexiko, Texas och Förenta Staterna) samt frän Antillerna, 

 derifrän spridt sig till Mexikanska vikens sydkuster, kring Guatemala, Honduras- och Da- 

 rien-buoterna, samt öfvergätt det amerikanska näset vid Panama, der Cordillererna ej 

 längre bilda någon sammanhängande bergskedja, utan upplösa sig i mera fristående berg 

 med mellanliggande tvärdalar, hvarefter de spridt sig utåt Stilla hafvets kusttrakter. Han har 

 derjemte visat, livad livar och en i dessa trakter sä lätt måste bemärka, huru hafsström- 

 mar och vindar kunna föra med sig sädana växtfrön, livilka antingen genom härda ytter- 

 klädnader eller saknanden af albumen (såsom de flesta ärtväxter) eller annars genom 

 fjun eller bihang (såsom Gossypium, Compositeerna m. fl.) äro lätta att af vågorna, stor- 

 marne eller passaden, som herrskar i dessa trakter, hftas och flyttas; huru foglar och 

 menniskan sjelf äro de medel, hvarigenom växter ofta transporteras frän en trakt till en 

 annan (såsom sker med frön af Tribulus, Nicotiana, DicUptera, Plumhago, Pisonia, Boer- 

 havia. Gräsen och Cyperaceerna m. fl.). Hooker har vidare rigtat uppmärksamheten på, 

 huru den från de antarktiska länderna upp mot ajqvatorn flödande kalla strömmen under 

 sitt lopp utefter Chilis ocli Perus kuster visserligen förer med sig frön af en och annan 

 växt (nemligen af dem vi förut uppräknat såsom tillhörande Syd-Amerika), men dock till följe 

 dels af dessa Sydamerikanska kusters ofruktbarhet och saknad af större floder, dels af 

 sjelfva Galapagos-öarnes nakna, all humus saknande lavastränder, hvarken mägtat tillföra 

 eller der fästa sådana växter som Palmer, Bambu o. s. v. , hvilka kunnat göra vegetationen 

 rikare och yppigare samt mera lik den på Oceaniens andra öar än nu är fallet. Dernäst 

 har han antydt, huru man iakttagit en motström från Panamabugten , som blandar sitt 

 vatten med denna polarström och ofta gör vattnets temperatur vid de norra öarne 10 grader 

 varmare än vid de södra, samt påvisat, huru det är med denna ström, som troligen stör- 

 sta delen af de för öarne (ej egendomliga) växterna blifvit införda. Och slutligen har han 

 ock uttalat sin åsigt, att flertalet, om ej alla, af de mera rent Oceaniska arterna först 

 blifvit förda till Amerika och sedan till Galapagerna, — ett motstycke till livad vi mån- 

 genstädes annars finna, t. ex. vid de 8 grader sydvest om Java liggande Keeling-öarne 

 som fått sin vegetation icke direkt frän det närliggande Sumatra och Java, utan der väx- 

 terna gätt medelst strömmar och vindar först frän dessa öar till Nya Holland, och derpä 

 genom samma medel vidare vippat norr. 



Man kan således anse otvifvelaktigt , att de växter, hvilka ej äro att betrakta såsom 

 för öarne egendomlio-a, blifvit förda frän Amerika. Ju mera trakterna af detta stora fast- 

 land kring a?quatorn blifva undersökta och säkert kända, desto mera skall man helt visst 

 här återfinna nästan alla dessa växter pä kuststräckan frän Guayaquil ända upp till Kali- 

 fornien. Ty Perus sandöknar i söder och Oregon-gebietets kallare klimat i norr sätta en 

 gräns för utbredningen af dessa växter, hvilka man pä anförda skäl kan följa frän sina 

 stamländer, Mexico och Antillerna *). 



') Jag har ej ännu varit i tillfälle alt med vederbörlig noggranhet granska de af mig kring Guayaquil ocli på 

 den derutanför liggaude ön Puna insamlade växterna; men ett flyktigt genomseende af dessa samlingar har 



4 



Botanik. 



