11 



latum och ])enicillatum , Antliepliora elegans med sin afart cuspidata) bilda smärre och tätare 

 sainhngar. Inströdda bland alla dessa finner man Polygala obovata och Galapngeja, Ca- 

 praria biflora och Scoparia dulds, Saliia occidentalis, Lycoperdcuin peruviamunoi:\\Coelestinia 

 latifolia, äfvensom man här återträftar Ipomcea Galapagensis, Batatas penta2')hylla och Cu- 

 ficuta ISandwiddana samt mera sällan Clerodendron niolle och Plumbago scandens, hvilka alla 

 nu synas upphöra. Karakteren af den här varande floran visar sig i en särdeles stor 

 sällskaplighet bland bäde buskar och örter; de förra äro för det mesta smalbladiga och 

 torra, de sednare fäbladiga och med särdeles utvecklade stjelkliildningar. Gult och grått 

 äro ock här de öfvervägande färgerna, och om det för botanisten är fägnesaint att iakt- 

 taga så mycket nytt och genom sin egendomlighet märkvärdigt, så kan man ej säga, att 

 blotta betraktaren skall finna det särdeles lifvande eller angeniimt. 



Grönare, bördigare, och pä sätt och vis mera tropiskt är det deremot uppe pä sjelfva 

 höjden af ön. Här befinna sig, såsom redan nämndt är, flera temligen fristående vulkan- 

 käglor af betydlig höjd, ocli frän Sadelljerget bort till ett par ännu längre i öster belägna 

 (hlika upphöjningar sträcka sig ganska betydliga slätter, dels bevuxna af stora buskar och 

 medelmåttiga träd, dels afrödjade och egande hela utseendet af naturliga, eluu-u fattiga ängar 

 eller rikare betesmarker. På strödda platser befinna sig några få hussamlingar radade 

 intill h^•arandra, omgifna med hiickar af en Fourcroya och Zanthoxylum lentiscifolhun. Gräsen 

 tipl)träda här i större massor och bestå af Sporobolus indicun, Paqmluin conjugatum samt 

 Leptochha virgata. Den egentliga lummigheten består af större buskar af CIdococca tri- 

 sperma, Tournefortioi species, Psychotria rufipes ocli angustata, Solamim verbascifolium och 

 Scalesia ovata, öfver hvilka Passiflora foetida och CissamjJelos Pareira slingra sig, och mi- 

 der hvilka de flesta här iakttagna Ormbanl-ar samt JJrtica latifolia gönuna sig. Särdeles 

 högvuxna apelsinträd visa i förening med Cnpsicum annwum och Nicotiana glutinosa ännu 

 näo:ra svao-a tecken till menniskors ulantering-ar. 



Den sista och betydligaste höjdregionen utgöres af de spetsiga vulkan-käglorna. I den 

 lösa jord, som på vissa ställen betäcker åtminstone Sadelbergets norra sluttning, finner 

 man Passi/lora tridadylites , Scoparia didcis, en liten Desmodium, Phyllandtus obovatus och 

 Teucrium ivflatuni; och högst upp bildas buskvegetationen af den }'fviga Tournefortia rufo- 

 sericea, Croton brevifolius, Lippia salicifolia. jemte Psycliotria rufipes. En del ormbunkar 

 {Polyjjodium Paradisia' , P. paleaceum, Clieilanthes heterotrichus), Borreria ovalis, JJrtica lati- 

 folia, Setaria Floriana och Oxalis carnosa äro de sista vjixter man träffar högst upp pa 

 Charles-öns centrala vidkaner; och trädstammarnes bark beklädes af några lafvar och 

 mossor, i hvilka Peperorrua rmrmlosa fäster sig. 



c. Iiidefatigable. 



Som värt uppeliall på denna ö endast varade ett par tinnnar, livarimder jag ej ägde 

 tillfälle att genoniA-andra mera iln de närmast kusten belägna trakterna, är den kännedom 

 jag om densanuna kunnat förskaftå mig, särdeles ofullständig; men då densamma ej, mig 

 veterligen, förut i botaniskt hänseende varit känd, torde ändock några, ehuru ytterst få, 

 underrättelser derom förtjena att meddelas. 



TiU det yttre utseendet skiljer sig Indefatigable betjdligt frän de andra Galapagos- 

 öarne. Den är nemhgen visserlig-en till sin form nästan rundadt f^■rkantig såsom Charles- 



8 



