9 



nemligen den ena, att denna ö Jir den vestligaste af Galapagerna ocli således mest utsatt 

 för de frän Amerika kommande strOunnarne oeli vindarne (Pernströiamen och sydostpas- 

 saden, samt längre upp och vigtigare Panamaströnunen och nordostvinden), och den an- 

 dra, att uppe i de skogigare bygderna befinner sig en liten kolonisation, kring hvilken 

 tvifvelsutan samlat sig en del af de växter, som allestädes pläga åtfölja menniskan och 

 beteckna hennes odlande gång genom naturens vildmarker. Jag anser således troligt, att 

 när dessa öar i en framtid blifva föremål för en närmare och långvarigare granskning i 

 naturhistoriskt hänseende, skola Chatham-öns högre regioner hafva att erbjuda många före- 

 teelser, som möjligen skola ställa förhallandet mellan den s. k. ursprungliga och mera tyd- 

 ligt invandrade Floran, den af torra och fuktiga lokaler beroende vegetationen, i en helt 

 annan dager, än ^i nu kämia. 



b. Charlcs-ön cHcr Floiiaiia. 



I motsats till den nyss skildrade Cliatam-ön visar sig denna till en del af ett annat 

 yttre och med ett något annorhmda beskafFadt utseende af sin Flora. A ena sidan be- 

 märkas här inga fullkondigt nakna lavafidt, der den hårda klippan hindrar örterna att 

 fästa sig; men å den andra ej heller denna sjnnerliga lummighet, som så yppigt grön- 

 klilder den föregåendes högre trakter. Den vidgar sig ingenstädes till en flat och bred 

 kusttrakt, utan höjer sig oniedelbart från sti'anden upp mot sitt centrum, der ett [)ar ut- 

 brunna, nu något grönklädda vulkankäglor (af hvilka Sadelberget, Saddle Hill, är högst) 

 resa sig säkerligen till 180U fots höjd öfver hafvet. Öfverallt betäckas väl de sakta slut- 

 tande sidorna och de mera stupande vulkanväggarne af stora klippljlock, men dessa fram- 

 stå sällan i en så påfallande naken dysterhet, utan antingen gömmas de af låga träd eller 

 yfviga Ijuskar, eller ock öfverklädas de af slingrande växter. Vegetationen saknar dock 

 nästan helt och hållet all saftighet; den antager ett torrt och gråaktigt utseende, som till 

 hufvudsaklig del orsakas af de oftast risiga och taggfyllda grenarne och de smala, styfva 

 undertill vanligen ludna bladen. Hvad som hos Galapagos-öarnes blommor för öfrigt ilr 

 ett genomgående grunddrag i afseende på färgen, att nemligen gult, grått och brunt 

 är öfvervägande, har jag (med undantag af hos Clerodendron molle, Plumhago seandens 

 ocli några få andra) isynnerhet på Charles-ön funnit bekräftadt. — Genom denna mera 

 sluttande form hos ön ästadkommes dessutom tvenne andra egendomligheter i vegetationen 

 härstädes; den ena, att de flesta här förekommande ^'äxterna intaga mera begränsade 

 höjdregioner, Inilkas bestämmande efter denna ö således är möjligare och säkrare äu efter 

 de öfriga; den andra, att mänga växter, som pä Chatham-ön sj-ntes tillhöra kusttrakterna, 

 här gä högre upp, liksom man hilrstädes äfven finner mäiiga växter teudigen lågt ned, 

 hvilka dock egentligen tillhöra de högre regionerna ocii der bättre trifvas. 



Lägger man slutligen till dessa omständigheter, att Charles-ön i ett par tiotal af år 

 varit den, hvarest man bemödat sig att grunda en ordentlig straffkoloni, och att således 

 invandringar af menniskor och ined dem följande husdjur och kulturväxter hit ägt rum, 

 sä skall det blifva klart, att åtminstone pä de ställen, der dessa bosatt sig, man tyd- 



Botanih. ^ 



