21 

 FJERDE AFSNIT. 



FUGLE PAA MARKEN, I SKOV OG PARK SAMT VED ROUGERNE. 



RINGDUE (Cohimba paliimhus). Ringduens Kurren hører 

 med til Sommerens Poesi her paa Sanatoriet, og Fuglen selv 

 ser man Aaret igennem hyppigt nok. Saasnart det bliver den 

 mindste Antydning af Foraar, faar ogsaa Ringduen Foraarsfor- 

 nemmelser, og Almanaken er den ligegyldig; den kan høres 

 kurre hen i Februar eller i Begyndelsen af Marts; 12 Februar 

 er den første Gang, jeg har hørt den. Saa høres og ses den al- 

 mindeligt Foraaret igennem i Skoven, hvor den iøvrigt yngler 

 i meget forskelligt Tal; et Aar har jeg anført, at der ynglede en 

 halv Snes Par, andre Aar er den kun sparsom som ynglende. 

 Foruden i Skoven ses den jævnligt paa Markerne og flyvende 

 over Inddæmningen paa Vej ud til Omegnen for at søge Føde. 



Ringduen er, som bekendt, en af de Fugle, der yngler over 

 del længste Tidsrum af Aaret; den kan have Æg i Marts og hen 

 i September; hermed stemmer det ogsaa, at dens Kurren kan 

 høres i hele dette Tidsrum; hen i August lader den jævnlig 

 Stemmen høre, af og til i September; 12 Oktober 1910 fandt 

 jeg i Parken en Unge, der øjensynligt lige havde forladt Reden. 

 I Skoven ruger den vel mest i Granerne, dog ogsaa jævnligt i 

 Løvtræer; besynderligt nok kommer den saa at sige aldrig ind 

 paa Sanatoriets Omraade for at yngle, og om Foraaret høres 

 den aldrig i Parken, selv om adskillige lader Stemmen høre fra 

 de nærliggende Dele af Skoven; en Gang har den ynglet i min 

 Have i en forladt Raagerede, en anden Gang i en høj Bøg 

 tæt ved. 



I August — September ses Smaaflokke rundtom, hen i Okto- 

 ber kan der træffes større Flokke paa 20—30—50 op til 100, 

 det største Tal jeg har set her. De færdes paa denne Tid i Sko- 

 ven og Inddæmningen, kommer af og til i Parken og jævnligt i 

 min Have, hvor de samler Bog op og færdes ganske tamme i 

 Træerne og paa Jorden. 



Nogle Vintre forsvinder Ringduerne, i andre bliver de og ses 

 rundtom i større og mindre Flokke. Er der Frost og Sne, kni- 

 ber det sikkert tidt med Føden for dem, og de hjemsøger paa 

 den Tid flittigt Grønkaalen i Sanatoriets Køkkenhave. Det er 

 hændet, at enkelte findes døde i haarde Vintre, muligvis fordi 

 de ikke kan finde tilstrækkelig Føde. 



