201 



Med Redeplads er Gulspurven særdeles nøjsom; den anbringer 

 Reden paa Jorden, hvor der blot er en lille Smule Dækning 

 over, nogle Kviste, lidt Plantevækst eller lignende, eller den 

 b\^gger lavt i Buske; i unge Bøge findes den ofte, ligeledes i 

 Graner. Der er en ejendommelig Forskel paa den Maade, hvor- 

 paa den anbringer Reden til forskellige Aarstider, og jeg har nu 

 lagt saa meget Mærke dertil i Aarenes Løb, at jeg har overbe- 

 vist mig om, at der ingen Fejltagelse kan være; det første Hold 

 Reder, som bygges sidst i April eller i Maj, anbringes for den 

 langt overvejende Del paa Jorden, medens senere hen paa Aaret 

 Rederne saa at sige udelukkende findes i Buske. Der staar i 

 Dagbogen for 4 August 1917: »De 9 Reder, jeg har fundet i de 

 sidste 14 Dage, sidder alle oppe i Buske, ingen af dem paa 

 Jorden«. Hvad Grunden er til denne P'orskel, ved jeg ikke, da 

 der dog ogsaa ved det første Hold Reder er tilstrækkeligt Løv 

 paa Buskene. 



Naar det sidste Kuld Unger er udfløjet, drager Gulspurvene 

 en Overgang ud paa Stubmarkerne for at leve højt af Kornet, 

 der ligger tilbage, og her ses de i store Flokke, ofte sammen 

 med Bogfinker. Efter Midten af Oktober vender en Del tilbage 

 her til Sanatoriet, men Vintren igennem søger de Føden alle- 

 vegne, hvor den er at faa, paa Veje, ved Gaarde og i Haver; 

 ved Stranden holder de aldrig til i Modsætning til Bogfinkerne. 

 Det er en ganske besynderlig Forskel, der kan være paa deres 

 Optræden om Vintren her ved Sanatoriet og ved min Bolig; i 

 nogle Aar ses de i Mængde, i andre slet ikke. Ved Fodrings- 

 pladsen er de meget vilhge til at komme; det, som lokker dem 

 der, er Fodring med Korn; alt andet Foder stiller de sig ret 

 afvisende overfor. I Vintren 1908 — 09 og 1909 — 10 var der 

 ingen her om min Bolig; de kom saa i 1910 — 11 i ret stort 

 Tal; men iaar {Vintren 1918—19) ser jeg aldrig nogen, hverken 

 ved min Bolig eller omkring ved Sanatoriet. 



I Vintren 1915 — 16 var her en Del rundt om; hvor de op- 

 holdt sig om Aftenen og formodentlig havde Nattekvarter, fik 

 jeg ogsaa at se; lige Nord for Sanatoriet er der et Krat af unge 

 Bøge, 3 — 4 m høje, om Vintren delvis med Bladene paa; her 

 saa jeg i Februar henimod Aften store Masser samle sig, saa at 

 Bøgene sad fulde; det saa ud, som om alle Egnens Gulspurve 

 her var samlede. 29 December 1915 staar der i min Dagbog: 

 »Gulspurv ses rundt om i Parken; medens det ellers plejer at 



