202 



være Graaspurve og Bogfinker, der holder til inde paa Sanatoriet, 

 har jeg et Par Gange i Vinter truITet Gulspurve om Natten inde 

 paa Gangene og siddende i Liggehallen; en Aften tog jeg en, 

 der var kommen ind paa en Gang, med Haanden; en Morgen 

 sad der paa en af Gangene en Gulspurv og hoppede foran mig, 

 efterhaanden som jeg gik henad Gangen«. Men noget endnu 

 ejendommeligere oplevede jeg et Par Aftener senere 1 Januar 

 1916: »Vinden Sydvest, Taage, Regn. laftes, da jeg kom ud af 

 mit Hus, fløj der mod Muren udenfor en Gulspurv. Det var 

 taaget, og den hvide Mur oplystes af en elektrisk Lampe; Gul- 

 spurven flagrede mod Lygten og Muren, og lod sig villigt tage 

 med Haanden; jeg satte den i Bur sammen med 2 Kanarifugle, 

 hvad den roligt fandt sig i. Men besynderligt var det, at iaften 

 fandt akkurat det samme Sted; en Gulspurv blev atter taget 

 her, medens den flagrede mod den oplyste Mur; havde den 

 første ikke siddet nede i Buret, vilde jeg have tænkt, at det var 

 den samme, som bar sig saaledes ad; nu tog jeg ogsaa den 

 sidste og satte ned til Kammeraten: den næste Dag slap jeg 

 dem ud, og senere er sligt ikke hændet«. Jeg antager, at de 

 Gulspurve, som bærer sig saadan ad, er nogle, som er komne 

 til andetsteds fra, da vore egne er saa vante til Lyset og den 

 hvide Mur. — 3 December 1912 kom en flyvende ind ad Vinduet 

 paa en Stue paa Sanatoriet, hvor vi stod en Del Mennesker og 

 arbejdede. Jeg tog den med ned i Parken og slap den ud der; 

 lidt efter kom den flyvende ind paa en anden Stue; i Nattens 

 Løb maa den imidlertid have ønsket Forandring, thi den var 

 fløjet ind paa en tredie Stue, hvor den sad om Morgenen. 

 At det var den samme Fugl, var sikkert nok, thi jeg havde be- 

 stemt Kendemærke paa den. 



Men ogsaa paa anden Maade end blot ved at komme ind i 

 Bygningerne træder Gulspurvene i Forhold til os. I et Par Aar 

 havde vi megen Fornøjelse af nogle, som holdt til sammen med 

 os i Haven og deltog i vore Maaltider. Det begyndte i Som- 

 meren 1915, da der fra hen i Juni hver Dag kom et Par, der 

 havde Rede i min Have, og ved Bordet, hvor vi spiste, søgte 

 Føde til Ungerne: de satte sig ugenert paa Bordet, spiste af 

 Tallerkenerne, der stod foran os, men var endnu ikke at formaa 

 til at spise af Haanden. I 1916 ynglede der i Maj og Juni flere 

 Par i Haven; midt i Juni fandt jeg her en Rede med Æg, og 

 to med udfløjne Unger. Da vi i Begyndelsen af Juni flyttede 



