28 



Hvad er der da g^jort hos oss? Vi kan summere det sammen 

 ved ganske enkelt å citere almanakkens utdrag av jaktloven: 



„Svane og fasan (sic !) er fredet hele året ; dog kan eier av ø 

 eller park hvor fasaneri er oprettet, fange, jage eller drepe fasaner 

 på sådan eiendom. 



Alle andre fugler enn de forannevnte (d. e. de jaktnyttige arter) 

 må kun jages eller fanges fra og med 16. august til og med 14. 

 mars, undtagen når de gjør skade i have, på aker eller frukttrær. 

 Undtatt fra fredning er dog rovfuglene, hegre, ravn, kråke, kaie, 

 skjære, nøtteskrik, lavskrik,, dompapp, korsnebb, varsler, gråspurv, 

 trost og alle arter svommefugler — dog ikke stokkand, krikkand, 

 brunnakand [= lyngand], stjertand og gravand [= fagergås]." ') 



Sammenlikningen er egentlig ikke smigrende for oss nordmenn. 

 Ikke har vi i vårt vidstrakte og fra fuglelivets side så interessante 

 land fredet een eneste flekk til bevarelse av vår oprindelige fugle- 

 verden; ikke hindrer vi at ukyndige folk ødelegger bestanden og 

 preget gjennem ukontrollert og ansvarsløs import av fremmede 

 egnes karakterdyr, og vår jaktlovgivning er — med hensyn på 

 den del av fugleverdnen som ikke nettop kommer i gryten — 

 adskillig av et misfoster, preget av legmannsskjønnets ordensbånd. 

 Vi får håpe at den nye jaktlov må bli noget bedre, selv om tid- 

 ligere erfaringer ikke er egnet til å gjøre vårt lands fuglevenner 

 og naturelskere særlig forhåpningsfulle. 



Den første opgave som må tas op hos oss er: å få reddet fra 

 undergang enkelte av våre mest karakteristiske hekkeplasser og 

 fugletilholdssteder. Det kan nok ha sin vanskelighet mangen gang, 

 hvor den åndelige kultur står tilbake for den materialistiske; men 

 vi får prøve likevel. Vi må idetheletatt arbeide på å komme så 

 nogenlunde i høide med Europas kulturlande. Vi har ansvar for lan- 

 det og dets nordlige bilande, for kommende slekter og for fremmede 

 nasjoner og ikke minst overfor vårt lands natur og fugleverden. Vi 

 må huske, før det er for sent, at det tapte kan aldri erstattes. 



1) Nedenstående notis i ..Stavanger Aftenblad" tilkjendegir. at ihvei-tfald lier i Rogaland begynner 

 nu enkelte herredsstyrer selv å ta affære overfor vår litet humane jaktlov; spesielt er bestemmelsen om 

 /iHn-fuglens totalfredning et glædelig tidens tegn. som forhåbentlig vil efterfolges av en tilsvarende 

 totalfrednin? for såvel århone og roi som for alle /lun-ender over hele landet. 



Rcdak. 



„Fredniii£r av årf us^I ofj stokkender. Avaldsnes herredstyre søker om 

 at århøner fredes hele året, århaner fra 1. mars til 1. oktober og stokkender fra 

 1. mars til 1. oktober. Fylkesmannen har i skrivelse av 24. september d. å. under 

 henvisning til fylkesforhandlingene for iår, sak 49, sendt saken til herredstyret til 

 uttalelse. Innstilling: Herredstyret gir Avaldsnes herredstyres beslutning av 29. 

 september 1919 sin fulle tilslutning. Innstillingen vedtokes mot 3 stemmer. G. 

 Aarsvold foreslog at også lyngender skulde medtas. Vedtatt med 1 1 mot 9 stemmer." 



