38 



Disse få resultater av det norske ringmerknings-arbeide skyldes 

 i første rekke selvfølgelig, at et så meget mindre antall fugler 

 hittil er ringmerket i Norge, og dernest at det hovedsakelig er 

 småfugl som er merket hos oss; disse er jo ikke i likhet med 

 større fugler så eftertraktet av mennesker, mens de samtidig paa 

 den annen side hyppigere kanskje enn større fugler falder som 

 offer for rovdyr eller andre ulykker, og i begge tilfeller går nu 

 ring og observasjon i ethvert fall tapt. 



^/k< ,^^t -rg^t. '^^x^a/' ^^e-^-i -M — 



t/C^dW ^<J <>^*« ^j^A-A*^ -irxte-T ,.^<^'Y 



^^ 



V 



^ 



.^,^<^^ ^t^^Æ 



^V 





.A^/ ^aa v^ -^^2J*»(»»^/r^¥^ 



r' 



^' y^a-t^ -^^€u^'-t. -i/fW jf-^ .^ ^^ 



fl 



III. 



Det norske ringmerknings-arbeide begynte — som før nevnt — 

 i 1914. Mig bekjent fremsattes den første offisielle opfordring 

 til „merkning av trekkfugler" her i Norge av hr. Carl Emil Peter- 

 sen, i en artikkel herom i „Norsk Jæger- og Fiskerforenings Tids- 

 skrift" for nevnte år. 1 hvilken utstrekning denne opfordring er 

 fulgt av andre interesserte foreligger imidlertid for nærværende 

 ingen oplysninger om. Derimot begynte undertegnede allerede sam- 

 me sommer, i juli 1914, sine ringmerkninger av taksvaler, bjerktrost 

 og div. ender oppe i Valdres ; samtidig merkedes her også nogen 

 få rypekyllinger for „Norsk Jæger- og Fiskerforening", som med 

 midler av Colletts legat og under ledelse av konservator A. Wolle- 



