51 



Freding av Fugl 



Av A. Bernhoft-Osa 



Når me no ogso her i landet hev fenge eit ornitologisk tids- 

 skrift, so ligg det nær at fugle-freding vert ei av dei saker tids- 

 skrifte tek seg av, dryfter og fær folk til å interessera seg for. 



I den seinare tid hev det korne fram fleire forslag um å fredlysa 

 større strok av landet til naturparkar. Slikt syner at det aukar 

 med interessa for å verna um alt som høyrer Norig til. 



Naturparkar vilde sjølvsagt gagna alt dyreliv — men ei av 

 ornitologane sine fyrste uppgåvor måtte vel vera å få undersøkt 

 kva som bør og kann gjerast for å verna um fuglen der han frå 

 gamalt av hev sine beste tilhaldsstader, til dømes Jæren. 



For den som hev lese kva Collet og andre hev skrive um 

 fuglelivet på desse sermerkte lyngslettone, var det eit heller stort 

 vonbrot å koma dit fyrste gongen og høyra av folk som hadde 

 fylgt Collet på utferdene hans, at der fann professoren den og den 

 fuglen som dei no i seinare år korkje hadde høyrt eller set. Og 

 då eg sumaren 1919 fekk høve til å vitja Arne Garborg uppe i 

 Knudaheia, sa den gamle diktaren millom anna: „No er her ikkje 

 fugl meir på Jæren, men fyrr i tidi var her ein „herskarers mang- 

 foldighet" ja, det er denne fordervelege skjotingi." 



Den fremste orsaki til at fuglen minkar er no vel helst at meir 

 og meir av Jæren kjem under plogen, og at stendigt fleire myrar 

 og vatn vert uttappa. — I det heile tyktes folk å vera samde um 

 at fuglen i høg grad er på retur — dåvisst dei fugleslag som 

 rugar her. Difor hev ogso fleire gardbrukarar fredlyst eigedomane 

 sine, og melder alle dei råkar på sosannt dei ber skjotevapen. — 

 Soleis hev Sem Hodne forbode all jakt på garden sin som ligg 

 på nordsida av Orrevatne, og på vestsida av same vatne syrgjer 

 Kristian Nese for at fuglen fær fred for uvedkomande. Millom 

 anna hev han på ein liten holme truleg Norigs største koloni av 

 lattermåse (Larus ridibundus, Lin.) Her talde eg sumaren 1919 ialt 

 68 reir, og Nese lova at egg av denne måsen heretter ikkje skulde 

 verta innsamla til husbruk. 



Orregardane ved sud-aust-enden av vatne er ogso freda, men 

 resten av landtunga som strekkjer seg millom havet og Orre-vatne 

 ligg open for jakt og eggrøving. Og aldrig so snart skriv ein 



