87 



hvor såvel utpreg^et nordlige som utpreg-et sydlige fuglearter ruger tett 

 opi hinannen. Således ruget til eks. her bølcsangeren (Phyl. sibilatrix) side 

 om side med lapmeisen (Parus cinctus) sommeren 1918'). 



Mitt kjennskap til dette terreng og sammes fugleliv skriver sig hoved- 

 sakelig fra kortere og lengere ophold her eftersommeren 1917 samt forår 

 og sommer 1918, dessuten fra en 14 dages september-tur heromkring i 

 1899 sammen med min avdode venn, ornithologen Johan Koren. Nogen 

 fullstendig lokalfauna gjør derfor dette lille arbeide ikke krav på å represen- 

 tere, og arts-antallet vil sikkerlig kunne utvides i samme grad som en 

 vedvarende utforskning finner sted. Selv har jeg — som efterfølgende 

 fortegnelse viser, påtruffet 49 forskjellige fugler innenfor området. Hertil 

 kommer så 12 arter, som med sikkerhet er påvist her tidligere år, og 

 hvorav de fleste også benevnes i folkedialektene heroppe. Enkelte av 

 disse, f. eks. ekspl. av dverg-trappen (Otis tetrax orientalis) opbevares på 

 zool. museum, Kristiania. 1 alt kan således pr. 1921 minst 61 forskjellige 

 uglearter med fuld sikkerhet henføres til nevnte områdes fauna. 



Med hensyn til ovenfor nevnte „tettbebyggelse" henviser jeg til ved- 

 føiede riss (side 88) over en av disse lokaliteter, hvor ikke mindre end 

 13 bebodde reder, fordelt på 9 forskjellige arter, blev funnet innenfor et 

 område på snaue 3500 m' eller ca. IV2 mål sommeren 1918. Terrenget 

 er her temmelig skrått heldende mot syd, og vegetasjonen formelig yppig: 

 Høi frodig bjerkskog med innblandet asp og enkelte spredte, fristående, 

 veldige kjempefuruer, dessuten et og annet kjempe-ekspl. av gråvidje (salix). 

 Nogen mål tatt i fleng turde bedre illustrere disse, jeg hadde nær sagt 

 „antediluvianske levningers" dimensjoner. Således målte et par furutrær 

 henholdsvis 1,25 og 1,10 m. i tverrsnitt ved roten, mens stammens omkrets 

 i brysthoide beløp sig til 3,30 og 3,10 m. En bjerk målte 67 cm. i 

 tverrsnitt ved roten, hvor stammen hadde en omkrets på 2,10 m., likesom 

 stammen på en kjempe-vidje også hadde en omkrets på 1,30 m. nær 

 roten. Undergrunden var stenet og tørr og floraen overordentlig rik, idet 

 omkring 70 forskjellige planter samtidig blev innsamlet her, blandt annet 

 både jordbær og liljekonval. Videre vrimlet just dette terreng av hugg- 

 orm (Vipera berus) ^). 



Som det fremgår av risset lå her reder av bøksanger, lapmeise, 

 gjertrudsfugl, dvergspet, ringtrost, bjerktrost (2 stk.), bjerkfink, myggsnapper 

 (2 stk.) og rødstjert (3 stk.) tett sammen i lien på oversiden av lande- 



') Også ved Mesnalien kursted ved Lillehammer blev bøksang-eren iakttatt under rugetiden så vel sommeren 1917 

 som 1918. (Meddelt av A. B. Gundersen). I forbindelse med A. Bernhoft Osas fund av bøksanger-rede med nyklekte 

 unger 14. juni 1918 ved Vossevangen på Vestlandet (ca. 60'^ 30' N. B.), (se «Naturen" 1919 s. 292), samt ved 

 professor L. A. Jagerskiolds interessante påvisning av samme arts hurtige utbredelse mot nord også i Sverige, hvor 

 boksangcren just i årene 1915 — 18 er funnet rugende bl. a, nord for Hernøsand (under 63"^ N. B.), og enkeltvis 

 endog helt oppe i^ Luleå skjærgård (ca. 65' 30' N. B.) (se Sveriges Natur 1919 s. 61) — så gir undertegnedes fund 

 av rugeplassen i Akrelien også et bevis for at artens forskyvning i vertikal rettning har været likeså stor som den 

 horisontale mot nord. 



-) En ca. 70 cm. lang huggorm-hun inneholdt 7 halvt klekkferdlge eg^ 29. juni 1918. Av pattedyr var bare 

 rev tallrik her både i 1917 og 1918, likesom elg flere ganger blev opstøtt i denne trakt. En enkelt gang skjøt jeg 

 også en ekorn (han ^;- 1918), og en klatremus (E. glareolus hun ^ ^ 1918) samt 4 gråside-mus {E, rufocanus hanner 

 '-/7 1918) dessuten en flagermus {V. nilssoni han -- ; 1918), andre pattedyr blev ikke påtruffet. 



