106 



mengde vesentlig biologisk materiale til neste bind om fuglene forelå dog 

 allerede i flere tidligere trykte avhandlinger mellem 1864—1905, så det 

 vilde være et forholdsvis lett overkommelig arbeide for en fagmand å gjøre 

 en fyldig ekstrakt av dette på forhånd ordnede stof og føre det up to date 

 for de siste årtiers vedkommende. Hovedarbeidet vilde her eventuellt 

 komme til å ligge i utarbeidelsen av de systematiske artsbeskrivelser, et 

 arbeide som hittil ikke er utført på grunnlag av norskt materiale, og som 

 det selvsagt er av stor videnskapelig betydning å få utført. Uttrykkelig 

 med dette formål for øie tilkjendegir da også Collett i sit testamente (datert 

 8. sept. 1912), hvori han avsetter en pengesum som honorar til med- 

 arbeidere ved verkets fullførelse, „at alle dele ønskes utarbeidet såvidt 

 mulig efter museets samlinger" — med andre ord: at artsdiagnoser og 

 beskrivelser av de forskjellige årsdrakter utarbeides efter materiale i norske 

 museers fuglesamlinger. Dette er vel forøvrig noget som sier sig selv. 

 Som bekjent blev konservator Wollebæk ved Tøien museum (av det 

 matem. naturviden. fakultet) valgt til hovedredaktør for utgivelsen av Colletts 

 samlede verk; som medarbeidere anviser det samme fakultet ham bl. a. 

 d'herr. universitetsstipendiat Ørjan Olsen og fiskeriinspektør A. Landmark 

 som „specielt" sakkyndige for fuglenes vedkommende, og resultatet herav 

 foreligger i det nu utsendte verk: „Norges Fugle". 1 sit forord her gir 

 Ørjan Olsen en historisk oversikt over verkets tilblivelse. Han nævner 

 det påbegynte arbeide og Colletts død, men fremhæver, at da opgaven 

 lå innenfor hans (Olsens) specialstudium, følte han det som en plikt å ta 

 arbeidet op efter Collett, tross han, som han sier, er fullt opmerksom på 

 de vanskeligheter der er forbundet med at skrive i andres navn, da man 

 må døie kritik for det som er mindre bra, mens æren i sin helhet tilfaller 

 den, hvis navn står på titelbladet. Om de benyttede „kilder" oplyser 

 Ørjan Olsen videre: „hvor der har foreligget sikre notater fra Colletts 

 hånd, har jeg selvfølgelig fortrinsvis benyttet disse", og senere tilføier han: 

 „desuten har jeg med professor Jågerskiølds elskverdige tillatelse benyttet 

 et stort antall tekstfigurer fra hans bekjente praktverk: „Nordens Fåglar" 

 til lettelse for artsbestemmelsene. Av denne grunn har det falt naturlig å 

 benytte vesentlig de samme artsnøkler som i „Nordens Fåglar". 



Ørjan Olsen burde ha nevnt adskillige andre kilder også, og først og 

 fremst ovennevnte E. Hartert: „Die Vøgel der Palåarktischen Fauna", som 

 er benyttet i en utstrekning som nærmer sig det uanstendige, idet ikke 

 alene samtlige arters geografiske utbredelsesområde inklusive underartene 

 innen samme ordret er tatt ut herfra (uten kildeangivelse), men for en stor 

 del også diagnoser og tekstbeskrivelser over de norske fuglearters utseende. 

 En sådan beskyldning mot en av det kongelige norske Fredriks universitets 

 stipendiater må selvsagt bevises, hvorfor jeg har tatt ut en stikprøve på 10 

 norske sangeres artsbeskrivelser henholdsvis fra Colletts „Norges Fugle" ved 



