108 



ogf avbildningfer fra det svenske praktverk „Nordens Fåg-lar" behandles 

 hver enkelt art instruktivt og uttammende, idet teksten med Colletts «Norges 

 Pattedyr" som mønster meget praktisk er ordnet i bestemte avsnitt, først 

 utbredelse (delvis også samtlige underarters), derpå utseende, farvevariasjoner, 

 levevis, føde, forplantning og delvis forhistorisk utbredelse. Verket ledsages 

 dessuten av vel 100 fotografiske helsidetrykk, hovedsakelig av biologiske 

 grupper på Tøien museum, endel, ca. 30 — 40 stk., dog også reproduseret 

 efter professor Colletts ypperlige friluftsbilleder. Endelig medfølger et par 

 registre henholdsvis over verkets norske og latinske navne. Boken, som 

 foreligger i 3 bd. med sammenlagt vel 1600 sider tekst, er trykt på H. 

 Aschehoug & Co.s forlag (W. Nygaard) Kristiania 1921, og er av dette 

 gitt et særdeles pent utstyr. Det fremlægges som bekjent som del II i 

 serien Colletts: Norges Hvirveldyr. 



Det sier sig selv, at et verk som det foreliggende og av disse dimensjoner 

 ikke kan være feilfritt, men der er riktignok mange måter å feile på. Jeg 

 forbigår her trykkfeil og andre mere eller mindre tilfeldige feil, de hører 

 næsten med i vore tider og bør selvsakt helst gjøres opmerksom på for 

 å få dem rettet i eventuelle senere utgaver, men jeg finner allikevel for 

 plassens skyld at måtte forbigå alt mindre vesentlig og innskrenke mig 

 til å påvise de mangler, som aldrig vilde ha klebet ved et sådant arbeide, 

 om opgaven hadde lagt «innenfor utgiverens specialstudium", således som 

 oplyst i verkets forord. Saken er nemlig helt enkelt den, at alt det som 

 hittil foreligger som fakta vedrørende Norges fuglefauna, hvad enten det 

 nu gjelder nye fund av arter eller påvisning av utbredelses- og rugeforhold 

 forøvrig, ikke i et eneste tilfelle foreligger som naget resultat ai' utgiverei\ 

 Ørjan Olsens personlige undersøkelser. Han er absolut en fremmed mann 

 i ornithologien, og sett med denne bakgrunn for øie forstår man bedre og 

 kan man kanske også undskylde den usikkerhet, som hele verket igjennem 

 kommer frem i utgiverens uavlatelig gjentagne „muligens", „antagelighets- 

 og sannsynligvis"-betraktninger, selv i tilfeller, hvor saken er oplagt det 

 motsatte for læseren, dertil kommer en total mangel på kritisk evne til å 

 sikte og begrense „stoffet" ved f. eks. i et verk som dette å medta en 

 mengde eldre, helt usikre og upålitelige historier, som aldrig senere har 

 bekreftet sig, foruten rene «røverhistorier" om falker og ugler ,,som flytter 

 egg og unger fra sted til sted", eller om sneugler, som for ramme alvor 

 menes å innsamle renlav ,,ala grønsaker" o. s. v. i det uendelige. 



Først og fremst er det helt utilbørlig å utelate en samlet oversikt over 

 det anvendte system, dernæst er placeringen av de forskjellige grupper 

 innen de bestemte ordner så vel som av ordenerne selv innbyrdes helt 

 meningsløs, og som det synes helt tilfeldig. A placere fluesnapper-familien 

 f. eks. imellem piroler og kråkefamilien på den ene side samt svaler og 

 finker mellem stærene og kråkefamilien på den annen side hører ingen- 

 steds hjemme, og det samme kan med god grunn sies om grupperingen 



