145 



tikk'). Mens Schaanning bar opstillet Bjerkreim-orren som en egen under- 

 art (Lyrurus tetrix bjerkreimensis), har Berner fremsatt innvendinger mot 

 dette skritt, og fremholder særlig at den eneste hun av en Bjerkreim-orre 

 som hittil er undersøkt, hadde et „saa skrøpeligt et ovarium, at det er tvil- 

 somt, om det nogensinde har lagt et egg" (2,20). Men som Berner selv 

 gjør opmerksom på (2,4) har man til sammenligning ingen undersøkelser 

 om de forandringer den normale orrfugls generasjonsorganer gjennemløper 

 året igjennem, og samme forfatters illustrasjon av det nevnte ovarium, 

 sammenlignet med ovariet hos en rype skutt nogen uker tidligere, kunde 

 kanske like godt tyde på at individet var forplantningsdygtig. Også en 

 han av Bjerkreim-orren har Berner undersøkt; den hadde normale vinter- 

 testikler. 



Da således generasjonsorganene hos de to eksemplarer av Bjerkreim- 

 orren som hittil er anatomisk undersøkt, neppe gir sikre holdepunkter for 

 formens genetikk, forsåvidt som vi ikke engang vet om vi har for oss 

 patologiske individer eller en ny, levedygtig variasjon, har det stor inte- 

 resse, at Schaanning mener å kunne påvise en „sterilitets-drakt" ; like- 

 som hos almindelig orrfugl skal der hos Bjerkreim-orren optre hanner 

 av en større eller mindre likhet med hunner („honefjærede hanner"), og 

 omvendt hunner som ligner mere eller mindre på hanner („hanefjærede 

 hunner"). At den slags former av Bjerkreim-orren var sterile, sluttet 

 Schaanning av den intermediære fjærdrakt, og da han i vår fikk tilsendt 

 en han av dette utseende-'), fikserte han generasjonsorganene, og var så 

 venlig å tilby mig undersøkelsen. 



Men før jeg går over til å beskrive resultatet av denne, er det nød- 

 vendig å søke klargjort problemstillingen m. h. t. „sterilitets-drakten". 

 Ved å bruke en slik betegnelse postulerer man samtidig en opfatning av 

 årsaksforholdet, en fremgangsmåte som bør undgåes og som også Berner 

 (2) har protestert mot. Men der er en annen innvending som har like så 

 stor vekt. På grunnlag av flere forskjellige undersøkelser hos pattedyr 

 betraktes det i almindelighet som godtgjort, at utformningen av de sekun- 

 dære kjønnskarakterer her er avhengig av en påvirkning fra generasjons- 

 organene, men nettop ikke fra disses generative del — hvortil de forskjel- 

 lige utviklingsstadier av kimcellene hører — men fra de såkalte interstitielle 

 celler, „pubertetskjertelen" med Steinachs nu så bekjente terminus; disse to 

 elementer skiller sig særlig i testikkelen skarpt ut fra hverandre (se Tandler 

 und Grosz, 12). Generasjonsorganenes innflytelse på de sekundære kjønns- 



^) Tschulok (13, 135 — 139) o^ (14, 10 — 31) hevder at enhver organisme kan betraktes fra syv prinsipielt for- 

 skjellige synspunkter, og at de biologiske videnskaper derfor m.h.t. arten av problemer faller i følgende syv avsnitt: 

 systematikk, morfologi, fysiologi, okologi, korologi, kronologi og genetikk, en inndeling som ubetinget er den mest 

 logiske som hittil er foretatt. Genetikken (eller descendenslæren) behandler alle problemer som angår artenes til- 

 blivelse, og med en arts (eller en annen systematisk enhets) genetikk mener vi altså dens tilblivelseshistorie. 



Det eneste mindre heldige ved denne ellers greie betegnelse (langt å foretrekke frem for det snevnere begrep 

 fylogeni) er at man undertiden anvender samme navn ensbetydende med arvelighetslære, også utenfor de engelsk- 

 talende land, hvor denne jo i lengere tid har gått under navnet genettes. I den her anvendte betydning vil genetikk 

 kunne omfatte både fylogeni og arvelighetslære. 



^) Dette ekspl. er beskrevet og avbildet som nr. 51 i avhandlingen Bjerkreim-orren med tillegg, side 150 og 167 

 i nærværende tidsskrift. Redak. 



