148 



tiden er så slore at de utfyller størsteparten av sedkanalenes hulrum. 

 Disse dannelser er særlig tallrike i testikkelens forreste halvpart, hvor de 

 ses omtrent i hvert eneste snitt. På grunnlag av mine snitt kan man 

 neppe felle nogen bestemt dom om deres natur, og at mange vil tyde 

 dem som fremkommet kunstig, postniortalt, er jeg fullt overbevist om. 

 Men der er særlig et forhold som gjør mig tilbøielig til å opfaite dem 

 som celler, selv om ingen tydelige kjerner kan påvises. Tingen er at jeg 

 i de samme preparater også har snitt av binyren, som inneholder dan- 

 nelser av en frapperende likhet med de nevnte, om enn av en noget mindre 

 gjennemsnittsstørrelse, og at man her ofte kan se tydeli^^^e kjerner. Hvis 

 denne slutning er riktig, vil man være fristet til å sette den interseksuelle 

 fjærdrakt i forbindelse med de omtalte celler i testikkelen. Imidlertid er 

 selve tydningen så pass usikker, at jeg ikke vil bygge nogen hypotese på 

 dette grunnlag. 



Konklusjonen blir at den mikroskopiske undersokelse av denne inter- 

 seksuelle Bjerkreim-orrhanes generasjonsorganer ikke gir nogen sikkre 

 holdepunkter til en forklaring av dens utseende, hvad der muligens hadde 

 været anderledes om de hadde været mønstergyldig fiksert. Generasjons- 

 organene frembyr heller ingen slike påfallendi-, makroskopisk synlige inter- 

 seksuelle forhold som f. eks. Ørjan Olsen (7) i flere tilfelle har kunne i 

 påvise hos forskjellige hønsefugler. Til tross for at dette altså er den 

 tredje Bjerkreim-orre hvis generasjonsorganer er mikroskopisk undersokt, 

 er vi fremdeles i villrede med Bjerkreim-orrens genetikk. Vi vet den må 

 ha sitt utspring fra den almindelige orrfugl, men ikke hvordan og ikke 

 engang om den representerer en forplantningsdyktig enhet. Skal vi få 

 større klarhet, kreves der nye iakttagelser i marken, dessuten kjennskap 

 til generasjonsorganenes makroskopiske forandring året igjennem så ve' 

 hos den almindelige orrfugl som hos Bjerkreim-orren, og endelig en mikro- 

 skopisk undersøkelse av godt fiksert materia'e. Det er at ønske at 

 Schaanning og Berner får lykke til å komme nærmere mot dette mål ; vår 

 forståelse av formenes genetikk avhenger av at de almindelige „systema- 

 tiske" synspunkter blir sammenarbeidet med de imponerende resultater 

 arvelikhetsforskningen allerede nu har opnådd. 



LITTERATUR. 



(I de anførte arbeider finnes mer eller mindre fullstendig henvisning til en rekke 

 specialarbeider, tildels også en sammenfattende fremstilling av disses resultater.) 



(1). O. Berner: Om atypisk utseende fugl. „Norsk Jæger- og Fisker- 

 forenings Tidsskrift" , 1921, s. 169 — 185. 



(2) do.: Mere om atypiske fugler. L. c, 1922, s. 1 — 23. 



(3). Richard Goldschmidt: Vorlåufige MitteiKing ijber weitere Versuche 

 zur Vererbung und Bestimmung des Geschlechts. Biol. 

 Centralbi, bd. 35, s. 565—570. 



