154 



individer av en verklig lokalras. For det andra ar ej detta slags variation inskrankt till 

 det omtalade området, utan liknande fenomen kunna afven upptrada på andra hall. I 

 Riksmuseets samlingar finnas åtskilliga liknande. Från Finland har vi . . . ." o. s. v. 



Hr. Lonnberg opgir derpå 2 eksemplarer fra Finland (J ^Vii 1901 og 

 $ 28/,2 1901), og 3 5li som innkjøpt i Stockholm henholdsvis i årene 

 1883, 1890 og 1895, samt 3 eksemplarer fra svensk Norrland (,|, 1894 og 

 i|,$ 1897), og endelig en I, fra Hinshult i Kalmar lån 1868 (denne er dog 

 signert „Januar 1808"), i alt såledet 9 eksemplarer (6^ + 3 $$). 



1 anledning ovenstående utdrag av hr. Lonnbergs brev vil jeg poin- 

 tere, at det fra begynnelsen av er en misopfatning av hr. Lonnberg, når 

 han av mitt her anvendte uttryk: „næsten berettiget til at betraktes som 

 lokalrase" — helt enkelt fastslår, at jeg da virkelig også betraktet Bjerk- 

 reim-orren som en sådan, og han derefter ut fra dette grunnlag fremfører 

 sine argumenter for det motsatte. Imidlertid har hr. Lonnbergs argumen- 

 ter her hatt den motsatte virkning, idet disse ved nærmere undersøkelser 

 tvertimot viste sig at støtte den formodede opfatning av Bjerkreim-orren 

 som lokal-rase, en formodning jeg derfor nu fremsetter, idet jeg foreslår 

 betegnelsen Lyriirus tetrix bjerkreimensis for denne nye subspecies. 



De vesentligste hindringer for at opfatte Bjerkreim-orren som lokal- 

 rase skulde nemlig ifølge hr. Lonnbergs oven citerte skrivelse for det 

 første være: at typen ikke var „enhetlig nog" — og for det annet: at 

 den heller ikke var tilstrekkelig lokalisert, idet minst 9 angivelige fund 

 av samme type også forelå fra Sverige og Finnland. På foranledning herav 

 tilskrev jeg derfor hr. Lonnberg, som elskverdig også sendte mig foto- 

 grafier av samtlige 9 av ham omtalte svenske og finske „Bjerkreim-orrer", 

 tillikemed tillatelse til eventuelt også at reproducere disse for offentlig- 

 gjørelse. Denne tillatelse har jeg her benyttet mig av, og på s. 165 

 følger reproduksjoner av 5 ,55 o? 1 ?> mens den sjette ^ finnes gjen- 

 gitt sammesteds som nr. 39; [av rent praktiske grunde er derimot de 2 

 øvrige 9? ikke avbildet, da de tilsynelatende har ganske samme utseende 

 som den tredje $, der er avbildet sammen med de 5 55 s. 165.] 



Sammenligner man nu disse Lonnbergs svenske og finske orrer med 

 de øvrige reproduksjoner av norske Bjerkreim-orrer, så vil man straks se, 

 at disse representerer en ganske annen type, og blott et enkelt eksemplar, 

 den side 165 som nr. 39 avbildede 5 [merket Hinshult i Kalmar lån 

 i januar 1808] nærmer sig i utseende til den av mig avbildede og 

 beskrevne Bjerkreim-orre. Alle de øvrige eksemplarer av Lonnbergs orrer 

 — der dog ellers er merkelig ensartede — representerer uten undtagelse en 

 ganske annen orre-type'), man kunde næsten fristes til at si en type av 

 stikk motsatt utseende som Bjerkreim-orren, idet den har overveiende sort 

 ryggparti med uregelmessige hvite flekker samt en hel-hvit underside med 



1) Offså en orre i Giiteborg museum, skutt i omegnen av Goteborg '/s 1879, og livis foto. velvillig er mig 

 tilstillet av professor Jagerskiold, tilhører noiagtig denne type. Sannsynligvis turde dette også være tilfellet med det 

 i Uppsala universitets-museum opbevarede eksemplar fra Blekinge, som nevnes i -„Svenska Jagerforbundets Tidsskr.", 

 årgang LVIII, s. 326. 



