155 



jevnt skjellet sort midtparti, mens Bjerkreim-orren har et overveiende hvitt 

 ryggparti med regelmessige sorte flekker samt en hel-sort underside med 

 ujevnt hint-plettede kroppsider. Disse karakterer er så ioinefallende for 

 de 2 typer, at de kan betraktes som typiske, de førstnevnte for hr. Lonn- 

 bergs svenske og finske varieteter, de sistnevnte for den norske alias 

 Bjerkreim-orren. 



For eventuelt at erholde oplysninger om flere utenlandske fund av 

 orre-typer svarende til Bjerkreim-orren tilskrev jeg samtidig også et par 

 andre autoriteter på området, nemlig de kjente ornithologer professor dr. 

 A. Koenig i Bonn, hr. E. Lehn Schjøler i Kjøbenhavn og professor dr. 

 L. A. Jågerskiold i Gøteborg, som samtlige imidlertid erklærer, at orre- 

 typer svarende til Bjerkreim-orren er dem alle ukjent. 



For Tysklands vedkommende meddeler således professor A. Koenig 

 (i skr. dat. 14 sept. 1920) følgende: 



„Ganz besonders gefallen mir die 3 practvollen Varietaten von Lyrurus tetrix. In meiner 

 grossen Tetraonen-samlung habe ich auch sehr schone Varietaten, darunter einen ganz 

 schneeweissen Birkhahn und eine ebensolche Henne, aber ich habe keine Varietet mit 

 blauen Halse und fast weissem Korper." 



For Danmarks vedkommende meddeler hr. E. Lehn Schjøler (i skr. 

 dat. 15 november 1920): 



„Den af Dem omtalte Urfugle-Type er ukendt her i Landet ; i min Samling f indes sikkert 

 intet af den Art og i Museet heller ikke. Urfuglen er her i Landet nu sjælden og paa 

 sine steder forfalsket ved indforelse af svenske Fugle. Vor indfodte danske Fugl har 

 knapt hos Hannen saa krumme Halefjær som skandinaviske Hanner og Hunnerne ere gen- 

 nemgaaende af en varmere brun Farvetone end norske og svenske." 



I skr. dat. 16 november 1920 meddeler endelig professor dr. L. A. 

 Jågerskiold i Goteborg: 



„Vi har ej någon fuUstandig motsvarighet till Bjerkreim-orren". 



I henhold til hvad der ovenfor er anført må man derfor gå ut fra, at 

 orre-typer svarende til Bjerkreim-orren ikke er påvist hverken i Sverige, 

 Danmark eller Tyskland med undtagelse av en enkelt gang, nemlig oven- 

 nevnte eksemplar fra Hinshult i Kalmar lån i 1808, altså for over 100 

 år siden, hvilket selvsagt ikke i minste grad svekker min tidligere karak- 

 teristikk av Bjerkreim-orren som en sterkt lokalisert orre-type^). 



Med hensyn til hr. Lonnbergs annet argument, at typen ikke er „en- 

 hetlig nog", så rammer denne karakteristikk jo forsåvidt blott den reproduk- 

 sjon av de 4 orrer som medfulgte forrige artikkel. Av disse 4 eksempla- 

 rer representerer nemlig de 2 hanner så å si ytterfløiene for typens hen- 

 holdsvis lyseste og mørkeste variasjon, mens den tredje han samt hun- 



') I denne forbindelse kan det her ha en viss intresse å nevne, at den svenske konservator hr. B. Dahse i 

 Arlof (nær Malmo) i året 1911 innkjøpte en typisk Bjcrkrcim-orre i frisk, ufiått stand fra Gjevedal (innenfor Aren- 

 dal) i Sor-Norje, altså just fra det for denne orre-type påviste område. [Meddelt av hr. Dahse i brev dat. "/a 

 og V; 21 med innlagt fotografi av den nyskutte fugl (se s. 165 nr. 29)]. Oprindelige norske eksemplarer av Bjerk- 

 reim-orren har således påviselig funnet vei til Sverige uten at jeg derfor hermed selvsagt trekker Hinshult-eksempla- 

 rets oprinnelse i tvil. 



