Nr. 



40* 



41* 



42* 

 43* 



44* 

 45* 

 46* 



47* 



Lokalitet Datum 



159 



Opbevares p. t. 



Røros fjeli, Østerdal ' des. 1883 Tøien museum 



Flekkefjord 26 jan.1893 Bergens museum 



Rena i Østerdalen 3 okt. 1894 | 



Telgen i Østerdalen . . des. 1895 I _ . 



Ekersund 2 des. 1896 ( Tøien museum 



Tolgen i Østerdalen ,28 feb. 1899 ) 



Lilleelvedal i Østerdalen [29 okt. 1909 Stavanger museum 



Mandal .............' des. 1915 Tøien museum 



48*i - ' Bjerkr eim pr. Ekersund . 25 nov 1919 Stavanger museum 



Utseende. 

 De av mig undersøkte 32 eksemplarer består av 23 hanner og 9 hun- 

 ner, hvorav 1 han og 1 hun bærer en steril fjærdrakt (farvepl. VI ,,orre- 

 typer" nr. 20 og 46). Ellers er disse serier av hanner og hunner merkelig 

 ensartet innbyrdes i forhold til hovedformen, Lyriirus ietrix, og betrakter 

 man begge serier ved siden av hinannen, kan man ikke undgå at legge 

 merke til hvor nøie de to kjønns farver her er avpasset til "typen" og 

 står i full harmoni til hinannen. Denne egenskap er så utpreget karakteri- 

 stisk og felles for den hele serie hanner og hunner, at den i forbindelse 

 med typens strengt lokale forekomst helt skiller Bjerkreim-orren fra de 

 ordinære varieteter [alias de mere eller mindre tilfeldig varierende albinoers 

 rekke], og fikserer „typen" som helt selvstendig underart. Hertil kommer 

 så at „typen" også har sit sterile, fra hovedartens sterile vidt forskjellige 

 fjæranlegg. 



Hannens hode, hals og bryst ensfarvet blasert glinsende (som hos den alm. orrhane), 

 mens hele fuglen forøvrig er regelmessig hvitdroplet, idet alle oversidens fjær er hvite 

 med sorte skafter og sort brem, overgumpens fjærspisser dessuten med sterk blå glans. 

 Håndsvingfjærens skafter gulhvite, blott henimot spissen sortaktige og med så vel utfan 

 som innfan helt fint brunmelert. Armsvingfjær næsten helt hvite med sorte skaftspisser 

 og med det ellers brede, brunsorte bånd over spissene blott utydelig markert ved fin 

 brun melering. Halen overveiende hvit, idet samtlige styrfjærs indre -/i er hvit med del- 

 vis sort melering og sorte skafter, den ytterste '/i derimot sortaktig, men med en mer 

 eller mindre utviklet hvit flekk på hver side av den sorte skaftspiss, hvorved en rad 

 hvite „øiepletter" fremkommer tvers over den mørke halespiss (se fig. s. 156). Undersiden 

 er betydelig mørkere, idet hele bukens midtparti er ensfarvet tort (som hos den alm. 

 orre), men med kroppsider og undergump mer eller mindre tydelig kvitflekket, idet de 

 fleste fjær her har gråhvit spiss og delvis hvitt rodparti. Undre haledekkfjær hvite, un- 

 dertiden (som også hos den alm. orre) med enkelte sorte spisspletter og sideflekker. Tar- 

 sens fjærklædning gråbrunt pudret, nebb og klør sorte. Hos 10 hanner varierte vingens 

 lengde mellem 24--25 cm.; halens mittre styrfjær 11 cm. og dens sidestyrfjær inntil 19 

 cm. Ellers varierer bredden og intensiteten av det sorte parti på halen noget, idet styr- 

 fjærenes yttre halvdel kan være blott helt fint sortmelert, hvorved båndet innenfor „øie- 

 plettene" såvidt markeres (ekspl. nr. 31 og 35). I enkelte tilfelle har også endel av 

 brystfjærene hvitgrå spisser (nr. 35). 



Hunnens hode, hals, fremrygg og overgump er tverbåndet av sort og rødbrunt (som 

 hos den alm. orrhøne), mens bakrygg, skulderpartier, vinger og hale er hvitdroplet. Vin- 



