162 



I anledning hr. Berners sammenligning her mellem ..Bjerkreim-orren" 

 og Colletts „sortbrogede ryper" samt henvisning til sterilitet som årsaks- 

 forhold til disse henviser jeg til Colletts meddelelser herom [i Nyt Mag. 

 f. naturvid. 1894 s. 151], hvor nevnte forfatter uttrykkelig sier: ,,Den 

 sanne grunn til denne merkelige og næsten konstant optredende variasjon 

 kan ennu ikke avgjøres". Collett fastslår absolutt ikke at sterilitet her 

 er årsaksforholdet. Dessuten er Colletts „sortbrogede ryper" påvist over 

 hele landet, fra Sørland til Finnmark, mens Bjerkreim-orren jo som bekjent 

 er strengt lokalisert. Ennvidere er minst 2 av disse typiske Bjerkreim- 

 orrer skutt på vårleken, hvilket heller ikke nettop tyder på ..sterilitet". 

 Og endelig har denne „type" også sitt spesielle sterile fjæranlegg, sær- 

 skilt for „begge kjønn" (som påvist ved ekspl. nr. 20 og nr. 46). Deri- 

 mot turde der være noget i hr. Berners antagelse om „en mutasjon og 

 en innavl på denne". Men isåfall er jo nettop typens særpreg nedarvet 

 og Bjerkreim-orren selvsagt „a good species" . 



Nærmest som et tanke-eksperiment med forbillede i det berømte eksem- 

 pel „De andalusiske høns og Mendells lov" kunde kanskje noget annet 

 enn mutasjon også tenkes som oprinnelsen til Bjerkreimorre-typen. Med 

 Mendell som forbillede eksperimenterte bl. annet biologen Bateson ') med 

 en sort og en hvit honserase og fikk som resultat en vakker harmonisk 

 farvet blåternet rase, hvis utseende også minner om Bjerkreim-orrens rygg. 

 Nu er albine, spesielt helt blekgrå orrer, meget hyppig påtruffet just på 

 Sørlandet (konfer. Collett, 1894, s. 134), og en tilfeldig kombinasjon mel- 

 lem en normal orrhøne og en part. albin eller blekgrå orrhane kan 

 vel ikke være utelukket. En annen sak er det selvfølgelig, om en even- 

 tuell kombinasjon av brun-sorte og blekgrå faktorer her, likesom hos Bateson, 

 vil gi et regelmessig harmonisk blåternet produkt, men det kan ihvertfall 

 „tenkes", og i såfall kunde Bjerkreimorre-typen passende foreligge som 

 resultat av en sådan „tenkt" kombinasjon. Fortsettes dette tankeeksperi- 

 ment videre måtte rigtignok denne kombinasjon av brun-sort og blekgrått 

 gjentas med visse mellemrum for å holde bestanden vedlike, forsåvidt der 

 ikke skulde foreligge så heldige forhold for produktet alias Bjerkreim- 

 orren, at typens særpreg har holdt sig ved nedarvning. 



Fra hvilket oprinnelses-standpunkt man således enn betrakter Bjerk- 

 reim-orren kommer man dog overalt blott tilbake til de foreliggende fakta : 

 at typen er ensartet og strengt lokalisert, at ikke bare begge kjønn har 

 hver sin normale særskilt avpassede fjærdrakt, men dessuten en for typen 

 spesielt anlagt sterilitets-drakt, og endelig, at ingenting taler imot, men 

 tvertom alting for, at dens særpreg er nedarvet. 



Stavanger museum i okt. 1921. 



1) Denne kilde er mig meddelt av statskonsulent Wriedt. 



