168 



og' Fiskerforenings Tidsskrift", som egentlig var mottageren av nevnte 

 ekspl. og som har besørget forholdet anatomisk undersøkt. At „typen" 

 således ikke er nogen patologisk foreteelse, turde det forøvrig efter det 

 tidligere foreliggende materiale også med full tydelighet ha fremgått, så 

 dette „resultat" var forsåvidt ingen overraskelse, blott en yderligere be- 

 kreftelse på min teori : at Bjerkreim-orren er en fullgod underart (respect. 

 art.) fremstått ved evolusjon eller mutasjon (sannsynligvis det siste), med 

 nedarvet særpreg og sterkt lokalisert. 



Det er videre av stor interesse i forbindelse med varietet- og race- 

 spørsmålet her også å kunne konstatere, at den svensk-finske orreform, som 

 professor Lonnberg i sin første artikkel feilagtig blandet sammen med 

 den typiske Bjerkreim-orre, i virkeligheten nu viser sig å være kanske 

 „specifikk" for traktene omkring den Botniske bugt. Ihvertfall er denne 

 type nu snart kjent i likeså mange ekspl. fra de trakter som ekspl. av 

 Bjerkreimorre-typen kjennes i her fra Sørlandet. Således skriver den 

 velkjente finske ornitholog Suomalainen i et brev (datert Pori, Finnland, 

 6 febr. 1922) følgende: 



„Det ar frapperande huru ovanlig typisk Bjerkreim-orren ar! Men manne den kan 

 ansees som en subspesies, skulle ej hallre som aberratio eller forma? Man borde for- 

 soka med afvel for att få se om faraegenskapen ar arflio ! Men det torde nog stota på 

 atskilliga svårigheter. De av Lonnberg inlamnade finska orrarne are har ganska regel- 

 bundet sådane som i bilden. Jag kanner ett tiotal, men ingen som lignar Bjerkreim-orren I" 



Også den her i Norge kjente forsker, finnen Ludvig Munsterhjelm, ut- 

 taler sig i anledning herav i et brev til undertegnede i februar iår (1922), 

 hvorav hitsettes : 



..Bjerkreim-orren år verkligen en sensation, och jag år fullt ense med Eder om att 

 den har fullt artberettigande. Da jag år 1912 vistades i Bergen beiindrade jag de under- 

 bare Bjerkreimorrarne i davårande museum och fick då den beståmda uppfattningen, att 

 de maste representera en konstant varietet eller underart. Desto gladare år jag nu, att 

 det år Ni, som på et otvetydigt satt påvisat detta. Gratulerar!" 



Som ventelig var har offentliggjørelsen av de 4 dusin Bjerkreim-orrer ikke 

 undiatt å gjøre et visst inntrykk såvel innenfor som utenfor fag-ornithologernes 

 krets, og av de tallrike henvendelser hertil i den anledning samt uttalelser 

 fra interesserte fremgår — på en enkelt undtagelse nær^), blott den mening 

 at tilfellet fortjener den største opmerksomhet, samt at „typen" vedva- 

 rende bør søkes belyst ved innsamling av mest mulig materiell, uansett en 

 eventuell meningsforskjel om, hvorvidt den bør defineres som varietet, 

 underart eller selvstendig art. Ti herom kan der, som før nevnt — selv- 



^) I ..Norsk Jæ^er o^ Fiskerforenings Tidsskrift" (forste liefte 1922) har således vedkommende redaktor iste- 

 denfor at opta min artikkel om Bjerkreim-orren, som efter avtale blev innscnt i god tid medio december ifjor, gitt 

 plass for et eiendommelig angrep på den av dr. O. Berner. Jeg skal ikke her opholde mig ved denne mot nevnte 

 tidsskifts lesere hensynsløse optreden at servere en forhåndskritik baseret på den slugs tirgunienter som dr. Ber- 

 ners uten samtidig også å gi sammes lesere anledning til å kjenne den artikkel kritikken gjelder; men når dr. 

 Berner foruten de uhyrligheter, jeg nevner i noten s. 166, blant annet også konkluderer med (s. 20), at hans (Berners^ 

 orrhonevarietet „h,idde et ovarium så skropelig. at det er tvilsomt om det nogensinde har lagt et egg", mens han kort 

 forut (s. 4) presenterer leserne en reproduksjon nettop av dette samme „ovarium med eggceller av ganske betydelig 

 størrelse", som han da benevner det, da burde redaktøren ha reagert, om ikke for annet så fordi kjernen i dr. 

 Berners konklusjon Just er fundamenteret pd denne oplugte selvmotsigelse. 



