180 



skrikes fra — uavvendelig' engang vil kaste skygge ikke bare over Col- 

 letts lange og verdifulle livsarbeide, men også over den store forskers navn. 

 Og Colletts navn er ikke Norges eget eie lenger; det tilhører den internasjo- 

 nale videnskap, og ganske særlig den ornitliologiske, og vi ornithologer 

 skylder ham så meget og står i så stor gjeld til den avdøde videnskaps- 

 mand for alle hans rike fund og gjennemført pålitelige førstehåndsiaktta- 

 gelser, at vi skylder hans minde å holde det rent — alt annet uvedkom- 

 mende — selvom det selvsagt vil svi litt i en rekke personligheter, som 

 i mer eller mindre grad har ansvaret for denne sørgelige affære. Ti iste- 

 detfor å følge Colletts plan og i uoverensstemmelse med det av Collett 

 selv utsendte første bind av verket og endelig stikk motsatt hans siste 

 testamentariske vilje, nemlig å utarbeide fuglenes artsbeskrivelse efter de 

 på Tøien-museet av Collett med flere innsamlede serier av norske skinn 

 etc, har utgiveren Ørjan Olsen helt enkelt ordrett avskrevet en rekke 

 utenlandske artsbeskrivelser in extenso, — eller eventuelt latt en skrive- 

 maskindame utføre dette arbeide, — og i et par av de av mig uttatte 

 12 stikkprøver er endog vedkommende utenlandske forfatters resonnerende 

 bemerkninger tatt med på kjøpet. Og alt dette uten ved et ord å antyde 

 disse kilder hverken i forord eller tekst, og så fremlegges dette „arbeide" først 

 som Colletts eget; men nu som plagiatet er offisielt forsvares det som 

 «overensstemmende med hans plan og påbegynte verk". 



Hertil kommer så alle de grove feil samt de rent tekniske mangler, 

 som står i motstrid til utgiverens egne oplysninger i verkets forord, for 

 ikke å tale om det gjennemførte slurveri som gjør, at man aldri føler 

 sig sikker på, om det foreliggende er riktig referert. Og alt dette i mot- 

 setning til den ytterste grad av nøiaktighet, som preger alle Collets tid- 

 ligere arbeider, og den grundige trygghet studiet av disse alltid bibragte 

 den tilfeldige leser, mens man her som sagt ofte ikke vet hvad man skal 

 tro. Betegnende herfor er det hvorledes en utenlandsk spesialist opfatter 

 situasjonen, idet han i et brev til undertegnede bl. a. beklager, at ande- 

 fuglenes drakter „helt feil beskrevne er gaaet like ind i verket", som han 

 uttrykker sig, og samtidig gjør opmerksom på, at også et par tekstfigurer 

 (i bd. III s. 59) her beklageligvis har byttet plass, hvorfor han for disses 

 vedkommende tilføier: „Dette er vel et tilfælde ?" Sikker er han tyde- 

 ligvis ikke på, om Ørjan Olsen i det hele har visst bedre. Og et annet 

 sted, under orre-varieteter (i bd. II), forekommer ikke mindre enn tre vir- 

 kelige feil på en og samme side, hvorav i hvert fall de to kunne være 

 undgått, om utgiveien blott hadde gjort sig det bryderi å undersøke saken. 

 Karakteristisk for verket er også div. «biologiske fenomener", kan man vel 

 kalle dem — og som absolutt ikke har noget med Collett å gjøre, men 

 ikke desto mindre står der til liten heder for hans forskernavn. Jeg skal 

 bare nevne et eksempel (i bd. I s. 221), hvor der berettes om den almin- 

 delige kjøttmeis (talgoksen), at den flyver avsted med maten „i klørne". 



