187 



Ad Hvepsevåken. At .,den undtagelsesvis er påtruffet også nord 

 for Dovre" er ingen nyhet pr. Olsen 1921. Allerede året før (i 1920) op- 

 lyses i „Norsk Ornithologisk Tidsskrift" om et fund fra Trøndelag. Ef- 

 ter ..Naturen" for iår kan dette yderligere suppleres med, at arten ruget 

 her oppe i 1918. Jeg vil ellers her benytte anledningen og henstille til 

 Olsen å korrigere sin opgift i „ Norsk Illustreret Konversasjonsleksikon" 

 hvis i disse dage utsendte Bd. V. fremdeles inneholder Olsens gamle feil- 

 opgift om, at Hvepsevåken ikke er påtruffet nord for Dovre. 



Ad Musvåken. At „den er utbredt til Nordlandsgrensen", er ingen ny- 

 het pr. Olsen 1921. Herom oplyser Jågerskiold („Nordens Fåglar" 1911 

 — 14) og undertegnede (Norsk Fugleregister 1913). Olsens opgift om 

 forekomst i den 10 mil nordligere liggende Hattfjelldal turde derimot 

 trenge bekreftelse. 



Og hermed får det være nok, spesielt da Olsens næste „nyhet", 

 fundet av Taimyr-rugeplassen til Tringa subarquata (= Tundrasnipen, Erolia 

 ferruginea) helt åpenlyst ikke kan henføres til „stof, som Collett har sam- 

 let, men ikke publiseret". eftersom Collett mig bekjent ikke har været 

 på Taimyr. Ellers ligger Taimyr som bekjent på den av mig nevnte 

 sibiriske ishavskyst, likesom artens hoved-rugeplasser (utenom Taimyr og 

 de Ny Sibiriske øer) ifølge Hartert fremdeles ikke (pr. 1916) var kjente. 



B. Om Olsens videnskapelige nomenklatur: „Prioritetsnavnene". 



1 henhold til Olsens uttalelse i verkets forord om den videnskapelige 

 nomenklatur, nemlig „at førsteprioritets-navnene gjennemgaaende var an- 

 vendt", oplyste jeg i min kritikk, at verkets tekst og forord her stod i 

 strid med hinannen, idet ca. halvhundrede navn av 300 ikke var efter 

 någjeldende prioritetslov, og gav en rekke eksempler herpaa. I „Aften- 

 posten for 13 des. 1921 svarer Olsen: 



„Disse navne er med yderst faa undicigelser uttat av en bok, som nylig er utgit av 

 Hartert sammen med 3 andre verdenskjendte professorer med det specielle formaal at 

 fastslå prioritetsnavne til bruk for senere forfattere. Hr. Schaanning vet det altsaa bedre." 



Herpå fik Olsen følgende svar (i «Stavangeren" for 15 des. 1921): 



..Hertil maa undertegnede Schaanning bekjende nei. Jeg vet ingen bedre kilde end 

 Hartert etc; jeg øser selv endog av den samme kilde, bare med den forskjel, at det verk 

 av disse, som Ørjan Olsen oser av. og som han freidig forteller om „nylig er utgit"; det 

 er nu allikevel 10 aar gammelt (trykt i London 1912), men revideret i løpet av de sidste 

 4 — 5 aar. Da Olsens forlægger imidlertid utvilsomt har interesse av at faa ogsaa den 

 videnskapelige nomenklatur i „Norges Fugle" rettet sammen med de øvrige paaviste feil i 

 det tillægshefte, fakultetet stiller i utsigt, henviser jeg for disse rettelsers vedkommende 

 til „British Birds". aargangene 1917 og hitover." 



Dette er jo „rene ord for pengene", og Olsen burde nu — synes jeg 

 — været fornøiet og pent takket for oplysningen i hvert fall; saken er 

 jo oplagt. Men pillen er hård, og Olsen foretrekker å kvittere med 

 følgende (se brosjyren s. 5): 



