188 



„Jeo; har ikke oplyst i forordet at prioritetsnavnene uten undtagelse er anvendt. Col- 

 lett har her stillet mig frit, idet han har undertegnet en protest mot, at gamle, helt ind- 

 arbeidede betegnelser uten undtagelse skal forkastes. Det vil da til en viss grad bli en 

 smaksak, hvilke navne man finder at maalte beholde." 



Olsen fastslår nu altså som feilaktig sin første uttalelse om, at navnene på 

 ytterst få iindtagelser nær er efter prioritetsloven og- Hartert, idet de 

 mere „er regulerel efter hans egen smak". Dette har jeg heller aldrig- 

 betvilt, tross intet herom står i Olsens forord, likesom det også helt be- 

 krefter min uttalelse om, at en stor del av navnene ikke er efter priori- 

 tetsloven. Og det var dette forhold kritikken gjaldt. 



Imidlertid stemmer nok heller ikke Olsens for anledningen „smakfullt" 

 regulerte navnearrangement overens med prinsippene for den av Collett 

 med flere undertegnede protest, idet Olsen som oftest ikke har beholdt 

 de gamle innarbeidede betegnelser som han her oplyser om. Den gamle 

 „Turdus musicus" er således overflyttet på rødvingen, og han har endog 

 i den grad regulert sin „smak" efter Harterts foreldede utgave, at han har 

 antatt andel her som tvilsomme opsatte navne, blandt andre nettop de av 

 mig som eksempler anførte (i min kritikk), således Gavia istedenfor 

 Colymbus, Colymbiis istedenfor Podiceps, Chelidon istedenfor Hirimdo 

 o. s. v. Hadde han her handlet i overensstemmelse med den av Collett 

 undertegnede protest, som han nu påberåber sig, vilde han ikke ha 

 ombyttet alle disse navn, men beholdt Colymbus (istedenfor Gavia) for 

 lom, og Podiceps (istedenfor Colymbus) for dykkere o. s. v., idet disse 

 allikevel ved den senere revisjon av Hartert viste sig å være riktige. Alt 

 ialt må nu navnene forandres for godt og vel 70 — 80 norske fugler i 

 Olsens arbeide, et utmerket resultat av å regulere prioritetsloven efter 

 foreldede kilder, alias „sin personlige smak". 



C. Om Olsens norske nomenklatur: „Collett-navnene". 



I min kritikk påviste jeg ved tallrike eksempler, at Olsens oplysning 

 i verkets forord om blott „undtagelsesvis" å ha gått utenom de av Col- 

 lett fikserte fuglenavn, stod i strid med den måte dette prinsipp i reali- 

 teten var praktisert på, likeledes at der heller ikke — som oplyst i for- 

 ordet — ved de foretatte navnforandringer „var tatt særlig hensyn til 

 hjemstedet for de tilfeldig optrædende arter". I sitt svar herpå (i brosjy- 

 ren s. 5) anfører Olsen kort og godt, at når han (Olsen) har sagt dette 

 i forordet „så er dette riktig". Derpå går han „tradisjonelt", kan man 

 vel si, over i en annen gate og forviller sig helt bort i undertegnedes 

 fuglenavn, som betegnes som „dødfodte" og «anstaltmakeri", idet han 

 glemmer, at han (Olsen selv) ikke desto mindre har akseptert og benyttet 

 adskillige av disse „dødfødte Schaanningske navne" i sitt verk. Her an- 

 vendte navn, som til ekspl. „sotstjert, kvaitbekkasin, Lap-piplerke, Lap- 

 spove, dverglo, dvergdykker, polar-svømmesneppe, Islands-and, Behrings-lo, 

 Baffins-gaas" m. fl. foreligger alle som et resultat av mitt så „fordærve- 



