225 



Efter disse års iakttagelser er lerken i sum inntruffet 36 dager senere 

 og 39 dager tidligere enn sneklokkens blomstring. Avvikelsen utgjør så- 

 ledes tre døgn, som fordelt over iakttagelsenes antall år neppe utgjør en 

 halv dag. 



Sneklokkens begynnende flor inntreffer efter middeltid for 28 år den 

 23. februar. Lerkens ankomst synes efter en 18-årig rekke av iakttagelser 

 gjennemsnittlig knyttet til den 24. februar. Man skulle således som regel 

 kunne vente lerken nogenlunde samtidig med den første sneklokke. 



Svermeriske anlegg kunne ville søke en forklaring til denne gjensidighet 

 i en art sympati eller fjernfølelse. Mere nøktern, men derfor neppe mindre 

 sannsynlig, tør det være å anse luftens varmeforhold som årsak, forandrin- 

 ger i temperatur omkring den tid, da lerken trekker og „februarliljen" 

 springer ut. 



Det synes nemlig godtgjort, at tiden for planters blomstring vesentlig 

 betinges av luftens varme, at der gis en viss temperatur, som må nåes 

 for at en viss vekst kan utfolde sin blomst. 



Og det kan tenkes at de samme varmeforhold, som påvirker kyst- 

 strøkets sneklokke, i sydligere egner også taler til lerkens følelse og vek- 

 ker dens lengsel mot nordisk vår. Eller med fagmannens ord: „Sneklok- 

 kens blomstringstid bestemmes først og fremst av vårens utviklingsgrad 

 på stedet, lerkens ankomsttid derimot visstnok i første rekke av veirfor- 

 holdene i de lande den kommer fra. Når veiret blir vårlig lengere sydpå, 

 drar lerken (og andre trekkfugler) nordover. Derimot synes det å ha 

 mindre å si hvordan veiret er her oppe hos os." 



Endel ornithologiske meddelelser fra Grotli fjellstue 



Av Sevald Grotli 



Et trostepar (Turdus pilaris) hadde forleden vår bygget sitt rede på 

 en fremspringende ås på Grotli hotell. Det lå næsten opunder mønet 

 15 — 20 meter over jorden. Da taksvalen kom vilde imidlertid denne være 

 herre i huset, og dette lykkedes også. Et par tok redet i besiddelse så 

 trostene måtte flykte, og bygget over det med lere så inngangen blev som 

 på et almindelig svalerede. De la 4 egg, så redet kom til å inneholde 

 9 egg med de som trostene hadde lagt. 



Redet blev dessverre senere nedtatt på grunn av at de rakket så til 

 et vindu, men det viste sig da at trosteggene inneholdt nokså store unger. 



Den 21. mai i år (1922) skjøt jeg en hun-korp (Corvus corax) som 

 hadde rede i en bergvegg ved Hellstuguvatnet (ca. 1100 meter over havet). 

 Her lå tidligere et fjellvåk-rede inntil jeg våren 1920 skjøt hunfuglen. 

 Og ifjor vår (1921) hadde et spurvhøk-par rede her ca. 1V:> meter neden- 

 for fjellvåk-redet igjen. Korp-hunnen var spakere enn hannen, men kom 



