229 



Et slutt-opgjør med Ørjan Olsen & Co. 



Tillegg til „Norsk videnskap i fare" (side 169 — 195) 



Av H. Tho. L. Schaanning 



I anledning undertegnedes innlegg: „Norsk videnskap i fare" har 

 Ørjan Olsen atter utsendt en brosjyre : ..Supplement til brosjyren striden 

 om ..Norges Fugle". Heftet — som er på 8 sider — er trykt på Asche- 

 hougs forlag og på noget bedre papir enn forrige brosjyre, men inn- 

 holdet er så nogenlunde det samme : en rekke usande påstander, supplert 

 med forvrengninger og misvisende anførsler, som alle går utenom det 

 striden gjelder. Det eneste i heftet som overhodet tangerer spørsmålet 

 ..Norges Fugle" er så å si de to ord på titelbladet. 



Noget reelt bidrag til diskussjonen gir således den nye brosjyre ikke. 

 Derimot tør den — psykologisk sett — ha en viss interesse som et av 

 forfatteren Ørjan Olsen selv officielt fremlagt dokument til belysning av 

 hans egen personlighet. 



Særlig karakteristisk er således hans eksempel side 1. hvor han fra en 

 kronologisk ordnet forfatterfortegnelse i mit arbeide ..Norges Fuglefauna" 

 plukker ut årstallene ..1866 — 1900" (ved Collett) og serverer dette som 

 bevis for ..plagiat", idet ..visse arbeider" av nevnte forfatter derved ikke 

 er opført som kildeskrifter av mig, således ikke Colletts første arbeide 

 fra 1864. Og dette tiltross for. at nevnte årstall 1866 her karakteriserer 

 sig selv som en trykkfeil for 1864, ikke bare ved sin plass i den krono- 

 logiske rekke, men også ved at det riktige årstal 1864 er anført i teksten 

 (bl. a. side 37). Sandelig — en mann som ikke har mere at fare med, 

 end at han må ..operere" med oplagte trykkfeil — han blotter sig selv.') 



Illustrerende for Ørjan Olsens bevisiørsel er også hans ..dokumentering" 

 (side 8) i anledning spørsmålet om hans ansettelse ved museet her borte, 

 hvor han skriver: ,.Jeg skal her offentliggjøre museets skrivelse og mit 

 svar"; derpå citeres først in extenso et brev fra avdøde museumsdirektør 

 de Lange, datert ^^/2 1918, og — .,som svar på dette" — avleverer så hr. 

 Olsen en egenhendig skrivelse datert 21. mars samme år. Men nu er 

 tilfeldigvis sistnevnte skrivelse ikke Olsens svar paa hr. de Langes først 

 citerte brev; der foreligger nemlig 2 skrivelser mellem disse 2 brezi Olsen 

 citerer, det ene med et „velvillig" tilbud fra hr. Olsen datert 4. mars og 

 et annet med et blankt avslag fra museet datert 9. mars; men — denne 

 del av korrespondansen, som just spørsmålet dreier sig om. hopper hr. 

 Olsen — av lett forståelige grunder — selvsagt over. 



Med den slags bluff er det Ørjan Olsen gjennemført i sine brosjyrer 

 forsøker å dupere vor lille hjemlige „videnskapelige" verden, og uten 



') Det samme kan også sies om verket ..Norges Fugle"s hovedredaktør A. Wollebæk og Olsens medarbeider 

 A. Landmark samt Collets bobestyrer H. Platou. Som medinteresserte i Ørjan Olsens „fuskverk" avga nemlig nevnte 

 herrer som en slags offentlig ..sakkyndighet" en attest (i ..Tidens Tegn" for 29. sept. 1922) for ovennevnte trykkfeil. 

 Måskje har dog godviljen her for anledningen vært noget bedre enn forstanden, da ..sakkyndigheten" bokstavelig 

 talt her attesterer sin egen usakkyndighet. 



