233 



av hr. Osa anføres som tilfeldig-e (f. eks. kvinand). Jeg vil derfor tillate 

 mig å henlede forfatterens opmerksomhet på nevnte verk, hvor han side 

 21 — 37 vil finne mr. Harrie-Browns ornithologiske meddelelser fra hans 

 ophold på Vossevangen i mai 1871. — Den nye nomenclatur er mønster- 

 værdig gjennemført, og så vidt jeg kan se omtrent feilfritt; ifølge Hartert 

 heter dog vel rødstilken: Tringa iotanus (ikke Totanus totanus) og Myr- 

 bukken: Capella gallinago (ikke Gallinago gallinago)? 



Endelig inneholder avhandlingen også en trekk-tabell for femåret 1917 

 — 21, over i alt 49 forskjellige arters vårtrekk til Voss. 



Hvad der ellers kan være å bemerke er blott småting, som ikke i 

 ringeste grad forringer den anerkjendelse, enhver interessert ornitholog 

 vil yde hr. Bernhoft-Osa for hans utmerkede „beitråge" til vort lands 

 fuglefauna. ^ f ho. L. Sch. 



Hartvig Huitfeldt-Kaas : Ornithologiske Dagboksutdrag [trykt i Buske- 

 rud Jæger- og Fiskerforenings Tidsskrift] Drammen 1921, s. 1 — 75. 



På sammenlagt 75 sider gir forfatteren en rekke utdrag av sine dag- 

 bøker om ialt 92 forskjellige norske fuglearter, inntrykk innsamlet spredt 

 over landet fra Jæren i syd til Finnmark i nord og i løpet av de siste 40 

 år. Behandlingen av de nevnte arter er derfor helt fragmentarisk; mens 

 adskillige — kanske de fleste arter — blott såvidt er nevnt som observert, 

 foreligger om andre igjen meget detaljerte oplysninger, og tildels så intime 

 som blott en fuldblods naturven og fugleelsker kan prestere dem. Særlig 

 vidner hans bidrag til enkelte av vore småfuglers biologi herom. En enkelt 

 episode om en tam sumpmeis [= løvmeis, Parus palustris], som forfatteren 

 sist i 1880-årene holdt i bur, er så illustrerende, at jeg skal tillate mig å 

 referere den med hans egne ord (s. 20): 



„Nær burets underkant var anbragt 4 matkar av glas, 2 med frø, 1 med kavringgrøt 

 med tilsetninger for trosten og 1 med drikkevann. Når vannstanden i sistnevnte ved de 

 mange fuglers drikning eller på grund av fordampning var sunket så sterkt, at fuglene 

 selv ved at strekke hals vanskelig kunne nå ned i vannet, var det angjeldende sumpmeise 

 utførte sitt intelligente mesterstykke. Da den ikke kunde nå ned i vannet, måtte vannet 

 komme til den, og det kunde kun ske ved å heve vannstanden i glasset, og dette fikk den 

 virkelig også utført ved den genistrek, at den på burets bunn, hvor der lå et sannlag 

 med iblandet småsten, opsamlet en mengde av disse og slapp dem ned i vannglasset. I 

 dettes nedre cylinderformede del kunde der til slutt ligge et temmelig tykt lag av ertestore 

 Stener fullt tilstrekkelig til å medføre den forønskede virkning. Foruten sten så jeg den 

 aldri slippe andre ting ned i vannglasset enn en og annen skorpe fra trostens matkopp 

 eller en enkelt gang en mandel, som også sank og hadde samme innvirkning på vann- 

 standen som stenene. Aldri slapp den hampefrø og andre lette, på vannet flytende ting 

 ned i. Dette vannregulerende arbeide utførte den lille bevingede ingeniør ikke bare en 

 enkelt gang, men mangfoldige ganger, og aldri så jeg den putte stener ned i glasset, 

 når dette var nogenlunde fuldt av vann." 



Med hensyn til den benyttede videnskapelige nomenclatur er forfat- 

 teren ulovlig konservativ, for å bruke et mildt uttrykk; det kan ikke godt 



