239 



L 



Fig. A. Den eldste norske avbildning av Arfugl (E. Pontoppidan 1752) 



Orre-typer 



med 7 farveplancher, kart i 2 farver samt 9 foto (ialt 43 fig.) 



Av H. Tho. L. Schaanning 



Oversikt 



Blandt hønsefuglenes store gruppe (Galliformes) representerer Tetra- 

 oniderne en karakteristisk samlet enhet for hele den nordlige halvklode, 

 som denne ikke særlig tallrike familie [Tetraonidae : ialt 24 arter 46 

 underarter] på sett og vis kan siges å ha besatt slektvis. Således bebor 

 Orre-slekten [Lyrurus : 1 arter -+- 7 underarter]') og Tiur-slekten \Tetrao : 

 2 arter 5 underarter]^) samt Jerpe-slekten \Tetrastes: 3 arter ; 7 under- 

 arter]^) tillikemed slekten Falcipennis (1 art),**) alle uten undtagelse Europa 

 — Asiens nordlige område (det Palæarktiske strøk), mens samtlige Prærie- 

 høns') og Krave-jerper^) [tilsammen 12 arter] derimot er innskrenket til 

 Nord-Amerika (det Nearktiske strøk). Alene Rype-slekten [Lagopus: 4 

 arter -|- 27 underarter]') er cirkumpolær og forekommer spredt rundt hele 

 halvkloden gjennem såvel det nordlige Amerika som gjennem Europa — 

 Asia. 



■^1 



Se fortegnelsen næste side. 



Tetrao urog-allua (med underartene T. u. aquitanicus, T. u. volgensis, T. a. taczanowskii og T. u. uralensis) 

 samt Tetrao parvirostris {med underarten T. p. kamtschaticas). 



^) Tetrastes bonasia (med underartene T. b. volgensis. T. b. rupestris, T. b. vicinitas. T. b. amurensis, T. b. 

 sibiricus, T. b. kolgmensis og 7". b. orientaHs), Tetrastes griseiventris og Tetrastes sewerzowi. 



^) Falcipennis falcipennis. 



'*) Tympanuchus cupido, T. americanus, T. pellidicinctus, Dendragopus obscurus, D. fuluginosus, D. 

 richardsoni, Canachitis canadensis, C. franclini. 



") Bonasa umbellus, Pediocaetes phasianellus, P. columbianus, Centrocercus urophasianus. 



") Lagopus lagopus (med underartene L. 1. major, L. 1. hrevirostris, L. 1. koreni. L. 1. albus, L. 1. ungavus, 

 L. 1. alleni og L. 1. alexandrae). Lagopus scoticus (med div. regelmessige varieteter), Lagopus mutus (med under-' 

 artene L. m. helveticus, L. m. cinereus, L. m. pyrenaicus, L. m. hyperboreus [= Spitsbergrypen], L. m. islandorum' 

 L. m. reinhardi, L. m. japonicus. L. m. ridgwayi, L. m. rupestris, L m. nelsoni, L, m. atkhensis, L. m. toivnsendi 

 L. m. chamberlaini, L. m. dixoni, L. m. sanfordt, L, m. evermanni og L, m. welchi). Lagopus leucurus (med 

 underartene L. 1. peninsularis og L. 1. alfipetens). 



[Samtlige arter og underarter efter Hartert: „Die Vogel der Palaarktischen Fauna", Berlin 1922]. 



