254 



som velvillig har sendt mig de 2 foto av fuglen, meddeler, at „de 

 hvite fjær på rygg og sider er hvite helt til roten". De to øvrige 

 ekspl. (fig. 2 og omstående tekst-fig. F) er begge fra Sverige'); av 

 disse er spesielt det ene (fig. F) eiendommelig tegnet med omtrent 

 helt hvitt hoved, hals og hale, men forøvrig ujevnt mørkflekket. 



b. Den mønstrede form (symetriske) er i det heie sjelden; tidligere 

 rangerte den nu som underart opstillede Bjerkreim-Orre herunder, og 

 for tiden bør vel også den særprægede svensk-finske orre-varietet, 

 som er beskrevet i nærværende tidsskrift s. 154 og avbildet øverst 

 side 165 (Lønnbergs orre-varietet) henføres hit; denne har øvre 

 vingedekkfjær hvite samt en med sort tverstripet hvit underside. 

 Mig bekjendt er denne type aldri påtruffet i Norge. Derimot bør 2 

 ekspl. av en eiendommelig hun-type i Trondhjems Museum hen- 

 føres hit. Av disse er det ene (fig. 4 side 255) skudt på Brønnøy ') 

 (Rørvig) i Nordland 20 november 1895 og den annen (fig. 3 side 

 255) i Rennebu i Trøndelag 1 januar 1920. Præparant A. Dircks 

 gir følgende beskrivelse (i brev) av deres utseende: 



„Hode og hals mørkfarvet med blaa glans (steril?), over halespidsen et bredt, 

 sort baand ; bryst- og rygfjær med tildels brune og sorte tverstriper; alle fjær 

 hvite mot roten. Ekspl. (Fig. 3) har en totallængde = 47,3 cm., vingens længde 

 = 21,6 cm., halens længde = 11,2 cm. (midterste) og 13,1 cm. (ytterste styrfjær). 

 Ovariet fladt utbredt og eggleder tilsyneladende vel utviklet". 



c. Den avblekte form er oftere påtruffet og synes ifølge Colletts 

 undersøkelser å optre hyppigst hos os i de sydlige kyst- og fjell- 

 trakter; adskillige ekspl. av denne type, hvor hannen er lysere eller 

 mørkere ensfarvet askegrå — sotgrå, mens hunnen er mere eller mindre 

 gulaktig — rødgrå, med eller uten tegninger, kjennes således spesielt 

 fra Telemark fylke; her er bl. annet hanner skudt år 1888, 1889 

 og 1891, hunner år 1855, 1887, 1889 samt 15 nov. 1911. Ekspl. 

 kjennes dog også fra andre dele av landet; den på farveplanche IV 

 nr. 3 avbildede han er således skudt på Tusteren ved Kristiansund 

 3 nov. 1920. Denne er ensfarvet sotgrå med mørkere, skifferfarvet 

 hals, bakrygg og styrfjær; skulderfjærene er svakt brunvatret, 

 undre haledekkfjær hvite, armsvingfjærenes rotdel samt svingfjærenes 

 skafter likeledes hvite; nebb mørkt hornfarvet, tær og negler lyst 

 hornfarvet; vingens længde ^ 24,5 cm., halens længde = 9 — 16 

 cm. (Om „rødgule" han-typer og „gråhvite" hun-typer se nedenfor). 



Melanisme (overflod på mørkt pigment) synes å optre meget sjelden 

 hos vore orrfugl; derimot beskriver Loudon^) adskillige tilfelle av par- 

 tiel melanisme hos russiske orr-høner. Ellers kjenner jeg overhodet 



') Av disse er fig. 2 velvillig tilsendt mig fra professor Jagerskiold i Goteborg, mens det annet (fig. F) tid- 

 ligere har været gjengitt under navnet „Ødeliøgs-Orren" i «Svenska Jagare-Forbundets Tidsskrift" {1922 pag. 280 

 -281 av V. A. Engholm). 



") I Collett : „Norges Fugle" ved Ørjan Olsen er dette ekspl. feilaktig henført til Collets C-gruppc (^ Bjerk- 

 reim-Orren). 



") H. B. Loudon i „Ornith. Jahrbuch" 1907 pag. 52 og felgende. 



