260 



Sammenlignet med Ter-Orren (^ Rakkel-hanen), som hyppig nevnes 

 i dialektene, er Rype-Orren her helt ukjent, og blott i Nilssons „Skan- 

 dinavisk Fauna" (1858 pag. 65) har jeg funnet et dialekt-navn, som utvil- 

 somt bør henføres hit, nemlig „Half-orre"; dette opgis sammesteds å være 

 benyttet av befolkningen på Dovre og i Trondhjem om „en orre, som 

 sades vara mindre an den vanliga och grå till fargen", „og som ei sellan 

 forekom bland de fåglar som om vintren nedfordes från bergstrakterna, 

 for att såljas i Trondhjem. Något dyligt horde åfven Hr: Boie omtalas. 

 Se dess Tagebuch p. 55", tilføier Sven Nilsson sammesteds. 



I den videnskapelige litteratur er Li-Rypeorren derimot beskrevet under 

 en lang rekke synonymer, således av Sven Nilsson (som gir de første 

 biologiske beretninger om den) henholdsvis som „Tetrao hybridus a tetrice 

 patre et tetr. subalpino fernina (1817), „Tetrao Lagopides" (1824) og 

 „Tetrao hybridus Lagopoides" (1832 — 40) samt av Sundeval: „Tetrao 

 tetrix lagopides" (1847), „Tetrix Lagopides" og Tetrao lagopodi-tetricides 

 (1856); senere av Collett, som først kaller den „Lagopus tetricialbiis" 

 (1872) og senere dels Lagopus albus X Tetrao tetrix (1886) og dels Lagopus 

 lagopus ■ Tetrao tetrix (1894) samt Lagopus lagopus Lyrurus /e/z/x (1905). 

 Av øvrige synonymer kan merkes „Tetrao tagopodi-lapponico-tetricides" 

 (Sundstrøm 1877), „Lagopotetrix lagopoides" (Malm 1880) „Tetrao lagopodo- 

 fetrix" (Bogd. 1884), „Tetrao albo-tetrix hybridus" (Henke 1885), „Tetrao 

 tetrix albus" og „Tetrao albus tetrix" (Meyer 1887), muligens også „Tetrao 

 canus" (Degl. & Gerbe 1867). 



Med hensyn til spørsmålet Rype-Orrens oprinnelse, så blev biskop 

 Gunnerus' teori om orrens farskap offisielt fremsat i „Kngl. Vet. Akad. 

 Handlinger" 1808 (pag. 196), hvor en han fra Wermland også er avbildet, 

 (pl. 3) av C. P. Thunberg, som her anfører: 



„Når orren någon gang parar sig med snøripan uppkommer derav en (hybrid I mellan- 

 sort. Sådana forandringer hafva hittills en och annan gang samt i sarskilda landsorter 

 blifvit fundna, utan att tvenne till alla delar varit hvarandra fullkomligen lika". 



Og denne samme opfatning hevder også Sven Nilsson og en rekke 

 senere forskere, vesentlig med støtte i det faktum at de fleste opstøtte 

 rype-orrer søker tillflukt i trær'), samt at rype-honer er iakttatt på orre- 

 leiken-). Men det direkte bevis leverte egentlig først intendanten Behm 

 ved Skansen i Stockholm for ikke mange år siden, idet han satte en 

 lirype-høne og en orrhane i samme bur, og i løpet av de 3 år 1916, 17 

 og 18 utklektes her like mange kull på 7 unger, og en rekke sikre drakt- 



'1 Konfer. „Øvers. Kgl. Vet. Akad. Forh." (1847 pag. 201), livor Lcwin meddeler om 2 rypeorrer skutte i 

 trær nær Hedcmora i oktober 1846. Senere kjennes mange lignende tilfelle også fra Norge. Konfer. Collett (1894 

 og 1905). 



-) Konfer. Nilsson i ..Skandinavisk Fauna" samt Colletts meddelelser i „Nyt Magacin f. Naturvid." (1894 pag. 

 161) om en orrfiane „i kamp med" en lirypchone paa Vang (Hadeland) i mai 1886: herunder blev begge skutt i 

 et skud. Konfer. også Colletts meddelelse (i ..Kristiania Videnskapsselskaps Forhandl." 1868 pag. 45) om et ekspl. 

 fra Nedenes vinteren 1864, som „i flere retninger afviger fra alle andre beskrivelser av denne form", samt samme 

 forfatter i .,Proc. Zool. Soe. London" 1886. Videre E. Lonnberg i „Fauna och Flora" 1907 pag. 27 — 30 om „En 

 merklig riporre", som formodes å være en steril lirype-orre hun. 



