266 



Nordland F. [Han Saltdal 1881, han Saltdal november 1882, han Nordland i 

 februar 1895 (B. M.), han Rånen i desember 1897 iB. M.). han Bindalen 14 

 november 1904 (T. M.), han Bodø 6 november 1905 (T. M.)] lalt 6 



Troms F. [Han Balsfjord ca. 1870, han Balsfjord jan. 1879, 2 hanner Målselvdal 



høst 1883] 4 



Sum 83 



Av de 2 avbildede ekspl. han og hun er den siste skutt i Trysil i 

 Hedemark fylke 20 des. 1879 [farvepl. I nr. 3, hvor farven er noget 

 avbleket, vingens lengde = 230 mm.], mens hannen er skutt i Erfjord, 

 Rogaland fylke, 9 des. 1920 (farvepl. 11 nr. 2). Dette ekspl. hadde en 

 totallengde = 753 mm. og en vingelengde = 312 mm. Halens lengde 

 = 170—220 mm. 



b. Bastarden av tiur ■ orrhøne (Tetrao urogallus 5 ■ Lyriirus tetrix'^). 

 Som tidligere nevnt var det den svenske ornitholog Sven Nilsson, som 

 leverte de avgjørende bevis for Ter-Orrens oprinnelse, og at den var et 

 resultat av orrhanens parring med røien. Fra enkelte hold blev det dog 

 allerede den gang fremholdt, at der var „2 slags" av disse bastarder, idet 

 det også forelå beviser for, at orrhønen besøkte tiurleken. I den norske 

 litteratur er visstnok gamle P. Chr. Asbjørnsen den første, som tar tilorde 

 herfor, idet han i sin «Naturhistorie for ungdommen", Kristiania 1840 (II 

 pa^. 150) anfører følgende: 



„Knivtiuren" (Tetrao hybridus, urogalloides). Man antar i almindelighed, at denne 

 er en Bastard af Røien og Aarhanen, hvorfor den ogsaa i Smaalenene kaldes Halvkok, men 

 da den oftest træffes blandt Aarfugl-kuldene er det, som Falk anfører, sandsynligt, at den 

 ogsaa fremkommer ved Tiurens Parring med Aarhonen". 



Da imidlertid i flere tilfelle eksemplarer av røi (Tetrao urogallus hun) 

 i steril fjærdrakt blev fremlagt som bevis for en sådan antagelse, bortfaldt 

 denne „teori" av sig selv like til i 1887, da den tyske forsker Dr. A. B. 

 Meyer atter hevdet, både at der forekom bastarder mellem tiur og orrhøne 

 (Tetrao urogallus tetrix, Meyer 1887) [= „Teatro uro-tetrix", Henke] samt 

 bastarder såvel ved krysning av bastardene sig imellem som mellem 

 dem og hovedarten. Noget absolutt avgjørende bevis herfor skal dog dr. 

 Meyer ikke ha fremlagt (ifølge Collett 1894), men da senere også den ud- 

 merkede svenske fugle-biolog Gustav Kolthoff temmelig utvetydig forsvarer 

 den gamle teori om 2 slags rakkelhaner, idet parring også mellem tiur og 

 orrhøne slett ikke er usannsynlig, men blott vanskelig å bevise'), så har 

 jeg med støtte heri funnet å burde henføre den på farvepl. I nr. 1 av- 

 bildede Ter-Orre til denne gruppe, foreløbig blott dog som en usikker 

 representant for krysningen: Tiur X orrhøne (Tetrao urogallus f, < Ly- 

 rurus tetrix ?). Dette ekspl. som er skutt i Akershus fylke vinteren 



') I ,.Bih. t. Kgl. Sv. Vel. Akad. Handl." (Bd. 17, IV nr. 2 pag. 8) anforer G. Koltlioff; ..Belraffandc rackel- 

 hanan tror man sig visserligen veta att denne uppkommer genom orrtuppcns parring med tjader-hona, idet man åt 

 minstone funnit att tjadcrhonor, som i fangenskap parat sig med orrtuppar, lagt bcfruktade agg. Såvidt jag har 

 mig bckant, har det doek aldrig lyckats att få ungar af sådana agg att leva så l.nnge, att man kunnet se om de 

 i fullvuxct tillstånd verkligen likna rackelhonsen eller afvika från dem ; och så lange detta ej skett, kan man ju ej 

 med såkerhet vita, att dessa ej uppkommit genom parning af tjådertupp och orrhtina. 



