267 



1917 — 18, skiller sig fra alle andre terorrer jeg- har undersøkt ved så- 

 godtsom å mangle den ellers vanlige brune farve på vingenes overside, 

 idet denne omtrent er helt sort som hos orrhanen, blott med svak grå- 

 brun melering, likesom den hvite farve på armsvingfjærenes rotdel stikker 

 så langt fremom øvre vingedekkfjær, at det hvite tverbånd blir synlig, og 

 hvorved vingens utseende blir ganske som hos orrhanen. Også buken er 

 helt mørk uten hvite pletter. Det er mulig at dette blott er alders- 

 karakterer, og at det her dreier sig om en meget gamme! Ter-Orre, men 

 den skiller sig allikevel med sine „orrhane-vinger" så skarpt ut fra den 

 almindelige „tiur-vingede" terorre-type (se pl. II nr. 2), at den på sett og 

 vis selv forsvarer sin stilling utenfor den ordinære gruppe av disse. 



c. Bastarden av Ter-Orre X røi [(Lyrurus tetrix 5 X Tetrao urogallus 

 2) 5 \ Tetrao urogallus $]. 



Under synonymet „Rackelhahn mit Auerhahntypus C" blev 2 hanner 

 av denne bastard beskrevet og avbildet av dr. A. B. Meyer i 1887 efter 

 eksemplarer i museene i Lausanne og Prag, samt i 1889') under syno- 

 nymet „Rackelhenne mit Auerhenne-typus (Auerrackelhenne)" også en 

 hunfugl som oprinnelig stammet fra Norge (fra Hakedal ved Kristiania 

 samme år). Tidligere var et han-ekspl. også skutt i Sverige (i nærheten av 

 Gøteborg i dec. 1879)-) og dette er avbildet under navnet „Rackelhan-tjådern" 

 i praktutgaven „Nordens fåglar" (planche 95 a). Ovennevnte norske hun- 

 eksemplar, som imidlertid av Collett (1894) blott ansees som en „dverg- 

 form" av røi, hadde en vingelengde = 285 mm. og en avrundet hale = 

 150 — 170 mm. samt en farvetegning „stående midt imellem" røi og Ter- 

 Orrhøne. Også fra Tyrol har dr. Meyer sammesteds beskrevet lignende 

 ekspl. ') 



Med hensyn til utseende skal samtlige ovennevnte 3 hanner minne om 

 Ter-Orren og har blåviolett brystskjold, men halen er tvert avrundet; hos 



1) Dr. Meyer i „Ze:ischr. Ferdinand. Tyrol" (III folge, 33 H., paj. 225, Innsbruck 1889). 



-) Dette er beskrevet forste gang av professor Lonnberg- i ..Svenska Jågareforbundets Tidsskr." 1904 pag. 52 — 59. 



■') I sine arbeider: ,.Unser Auer-, Rackel-und Birkwild und seine Abarten" Wien 1887, samt „Ober einige 

 seltene Expl. von Racket und Birkwild in Mus. Ferdin." in Innsbruck (Zeitchrift Ferdinand-Tyrol III pag. 225. Inns- 

 bruck 1887) fremholder dr. A. B. Meyer ikke blott rakkel-honsenes (Ter-Orrens og Ter-Orrhonens) forplantningsevne, 

 men også at disse har frembragt en hel rekke nye typer (eller mellemformer). Ti selv om enkelte bastarder ikke 

 er forplantningsdygtige sig imellem, så er der dog også mange som er det, og spesielt om de parres med en av 

 stam-artene. Med hensyn til rackel-hønsene fremholder nu dr. Meyer, at bastarder fremkommer så vel ved parring 

 mellem: 

 J) Normal Terr-Orre X normal Ter-Orrhøne (av disse beskrives ikke mindre enn 5 banner fra Østerrike, som alle 



har en eiendommelig „bronzevioIet" glans). 

 2) Av normal Ter-Orre X Orrhøne j 

 3j Av normal Ter-Orrhøne X Orrhane / [^ C-typen] 

 4} Av normal Ter-Orre X Røi I 



Mens nu den normale Ter-Orre og Ter-Orrhenc, som fremkommer ved parring mellem Orrhane X Røt. representerer 

 en hybrid av Iste grad, representerer no. 2, 3 og 4 samtlige hybrider av 2nen grad, og dr. Meyer betegner typen for denne 

 gruppe med C. Videre anfører dr. Meyer, at krysning mellem en Røi og en Ter-Orre av C-typen (^ rackelhan-tjåder) kan 

 foregå, og som eksempel på den herav fremkomme „Hybrid av 3die grad" anføres (og avbildes på planche 8) en Ter-Orre, 

 skutt av kronprins Rudolph ved Svijan-Podol i Nord-Bdhmen i april 1883. Også dette eksemplar anser dog Collett 

 blott for en „dvergform" av Tiur. Imidlertid har Colletts „dverg-tiurer" senere vist sig å være sterile røier 

 (f ide Jågerskiold}, og i en av dr. Meyers „RackeIhaner" av denne gruppe påviste anatomen Kølliker „sæd i riklig 

 mångd och god utveckling" (f ide Lonnberg). Ennu en krysning fremover, eller mellem en Ter-Orre av 3dje grad 

 X Røi, mener dr. Meyer å kunne påvise, og som eksempler på den herav fremkomne hybrid av 4de grad beskrives 

 en Ter-Orre, skutt ved Oeberl i Steiermark 5 mai 1887 (også av kronprins Rudolphj, samt en annen lignende fra 

 Svijan-Podal (Bdhmen), som blev skutt på leiken under fuld „rakling". Begge disse var mindre enn tiuren og med 

 korte (ca. 250 mm. lange) haler, brystskjoll blågrønt-grønt, men undertiden med violett glans. Øvre vingedekkfjær 

 som hos Ter-Orren (fide Lonnberg). 



