A madárvonulás Magyarországon az 1915. és 

 1916. év tavaszán. 



A Magyar Királyi Ornithologiai Központ XXI!. és XXIII. évi jelentése. 



Befejező közlemény. 

 Földogozta Schenk Jakab adjunktus. . 



A háború okozta mérhetetlen veszteség-listára immáron rákerült a 

 Magyar Királyi Ornithologiai Központnak az évi madárvonulási jelentése 

 s ezzel az a publikációja, amely hosszú időn át valósággal jelképe volt 

 az intézet eredetének és kezdetbeli törekvéseinek. Habár idővel folytono- 

 san bővült a munkakör s később a madárvonulás kutatása már nem volt 

 az intézetnek sem egyedüli, sem főfeladata, mégis az évi madárvonulási 

 jelentés maradt a legtypikusabb kiadványa. 



Az idei jelentésekkel lezáródik a sorozat. 



Nem felelne meg a valóságnak, ha az évi jelentések beszüntetését, 

 mint érzékeny veszteséget tüntetném föl, mert hiszen már korábban, a 

 huszadik jubiláris jelentésben arra az eredményre jutottam, hogy «öz egy 

 évre vonatkozó vonulási anyag további földolgozásával lényegesen újabb 

 eredmények nem várhatók, át kell térni az összeföglaló földolgozásra 

 (Aquila XXI. 1914. p. 147.), mely az egyes állomások minél hosszabb és 

 lehetőleg megszakítatlan adatsorozatain alapuh (p. 150.), de viszont az 

 akkor adott programmból kétségtelenül kiderül, hogy az évi jelentéseket 

 mégis jóval korábban kellett beszüntetnünk, mint eredetileg tervezve volt. 



Legalább 25 — 30 éves megszakítatlan adatsorozatokat szerettünk 

 volna elérni lehetőleg sok állomáson s ez kerek számban még 10 — 15 

 évi megfigyelést igényelt volna. Ennek a célnak az elérését azonban a 

 háború megakadályozta, mert igen sok megfigyelőnk a harctérre került, 

 mások a háborús viszonyok következtében részlegesen vagy teljesen be- 

 szüntették működésüket, úgy hogy legtöbb adatsorozatunk folytonossága 

 megszakadt. De még ha nem is ragaszkodnánk az adatsorozatok folyto- 

 nosságához, hanem megelégednénk azzal, hogy azok minél több meg- 

 figyelési évet öleljenek föl, még akkor is csak igen kevés kilátásunk 

 volna a siker elérésére, mert hiszen a háború megszűnésével kétség- 

 telenül oly viszonyok közé kerülünk, amelyek az egész megfigyelő hálózat 

 újjászervezését követelnék. 



