MADÁRVÉDELMI TANULMÁNYOK 1915 — 1916-BÓL 65 



Tiem elég ugyan ahhoz, hogy belőle országos következtetést vonhassunk, 

 de ahhoz elég, hogy megfigyelőinknek ily nehéz időkben sem lankadó 

 buzgalmáról tanúskodjék s emellett nem egy értékes adattal is szolgáljon. 



Tekintsünk például annak a fiatal széncinegének az esetét, amelyet 

 1914 május 7-én Tavarnán jelölt meg id. Szeöts Béla s amely 1915 márc. 

 11-én — nyilván már visszavonulása közben — budai lakásom szomszéd- 

 ságában került meg.i Egyrészt azt látjuk belőle, hogy átéli etetést nem- 

 zetközileg vagy legalább is országosan kell végeznünk, mert hiszen a 

 Kárpátokban felnevelődött cinegefiatalság az Alföld madárbarátainak etetőin 

 keres védelmet. Másrészt meg azt bizonyítja, hogy a síkvidék kertjeiben 

 lévő fészekodvak ily módon népesülnek be a visszamaradok egy részével. 



Két becses nidologiai adattal is találkozunk. Egyik a szürke légy- 

 kapóról (Muscicapa grisola L.) szól, mely a kismartoni katonai főreál- 

 iskola parkjában már az első évtől kezdve olynagy számban települt a szűk- 

 szájú B-odvakba, hogy a figyelők egyike valósággal megütközött azon^ 

 hogy a szakkönyvek e madarat szabadon fészkelőnek mondják. E légy- 

 kapónak a szukszájú odvakban való fészkelése különben országszerte elő- 

 fordult, ha nem is oly feltűnő számban . 



A másik eset a molnárfecske (Chelidonaria urbica L.) fészkelése az 

 algyógyi szanatórium egyik félig nyitott C-jelű fészekodvában. A fény- 

 kép szerint a fecskefészek egészen úgy van az odúba építve, amint azt 

 az ökörszem mohafészkénél láttam 1910-ben, Berlepsch J. báró seebachi 

 mintatelepén. 



Figyelemre méltó továbbá Székely Sándor, járási számvevőnek szi- 

 bériai fogságából, Nowonikolaevszkból írt levele, melyet Reich Oszkár 

 főszolgabíró küldött meg Tamásiból. Eszerint «a madárvédelem itt job- 

 ban el van terjedve, mint nálunk. A falvakban sok mesterséges fészek- 

 odut lehet találni. Ezek lakóinak 800/o-a seregély». 



Talán nem csalódom, ha ezeknek a fészekodvaknak az eredetét is 

 Németországban keresem. Német telepesekkel kerülhettek az európai 

 Oroszországba és a száműzöttek tömegével juthattak messze Szibériába. 



Madárvédelmi eredmények 1915-ben. 



68 kérdőív anyagából feldolgozva. 



Az 56 kincstári és 12 magántulajdonbeli telepről szóló jelentések 

 beküldői: M. kir. Erdőigazgatóság Besztercebánya, Kolozsvár, Lúgos és 

 Máramarossziget ; m. kir. Főerdőhivatal Lippa, Liptóújvár és Ungvár ; 

 m. kir. Erdőhivatal Bustyaháza, Orsova, Tótsóvár és Szászsebes. Bajcsi 

 Gyula, Felsőőr ; Borbély Lajosné, Budapest ; Fernbach Károlyné, Baba- 



Aquila 1915 p. 265—66. . •• 



Aquila. ^ 



