MADÁRVÉDELMI TANULMÁNYOK 1915 — 1916-BÓL 71 



A vizsgálat 886 fészekodura terjedt ki. Ezek közül : 



A hasznos madár nagyobbrészt cinege volt, továbbá kisebb szám- 

 ban csuszka (16), fakúsz (10), nyaktekercs (72), kerti rozsdafarkú (16), 

 házi rozsdafarkú (8), örvös légykapó (13), szürke légykapó (4), búbos- 

 banka (2), kékcsóka (3), füleskuvik (1). 



Igen jó eredmény mutatkozott az ungvári erdőgondnokság társahegyi 

 telepén, hol 51 odúban a második fészkeléssel együtt 40 költés volt 

 észlelhető ; hasonlóképen a hátmegi erdőgondnokság kertjeiben is, hol a 

 20 odúból hasznos madarak 12 családja 85 fiókát bocsátott szárnyra. 

 Ebben a viszonylag nagynak mondható eredményben kétségtelenül része 

 van a magyar kezelésmódnak, melynek feltételei : aránylag kevés, de jól 

 gondozott odu, könnyen leemelhető odufedél, szükség esetén még a 

 fészkelés idején — a két költés közt — is végzett tisztogatás. Ennek a 

 hatása érvényesült Algyógyon is, ahol a 100 odúban (35 A, 50 B, 5 C 

 és 10 D minta) ez évben is 41 pár hasznos madár — főképen a cinege — 

 költött és 268 fiókát nevelt föl. 



A hátmegi, algyógyi és felsőlánci jelentés a fiókaszaporulatot fajon- 

 ként is részletezi. Eszerint volt ott: 



A legnépesebb fészekalja a széncinegének volt Felsőlánczon, két 

 esetben 14 fiókával, továbbá Algyógyon, hol egy 13-as és több 12-es 

 család nevelődött. Utóbbihoz dr. Mauks Károly ezeket a tanulságos 

 megjegyzéseket fűzi : «Feltűnő a széncinege fiókáinak kivételesen nagy 

 száma, mely az eddigi szaporulatot lényegesen túlhaladja. Magyarázata e 

 jelenségnek, hogy a cinegék párosodásának, illetve költésének ideje egybe- 

 esett az e vidéken rendkívül nagy araszolóhernyó-invasióval ! Az araszolok 

 ez időtájt valósággal elleptek minden egyes bokrot és fát s így a költő 

 cinegepárok táplálkozása épen a tojásrakás időszakában nagyon bőséges 

 volt. Minthogy az invasio a fiókák kikelését megelőzte, a költés- 

 sel lefoglalt cinegék nem voltak képesek a hernyók elszaporodásának 



