ADATOK SZERBIA MADÁRFAUNÁJÁHOZ 115 



Az erdei fülesbagoly előfordulását Reiser csak egyetlen esetben 

 tudta megállapítani egész szerbiai tartózkodása alatt; egy halva talált 

 példány nyomán. Valószínűleg azonban nem oly ritka, csakhogy mint min- 

 den bagolyfaj, keveset mozogyán, nappal igen könnyen elkerüli a figyel- 

 met. Tavasszal már könnyebben állapítható meg jelenléte, amikor alko- 

 nyatkor párzási hangját messzire hallatja. 



Reiser hat die Waldohreule während seines Aufenthaltes in Serbien 

 nur in einem einzigen Exemplar bestätigen können, welches er tot 

 auffand. Wohl dürfte sie aber nicht so selten sein, und ich glaube, daß 

 sie, wie alle Eulenarten des Tages sich nur wenig bewegt, und so leicht 

 übersehen wird. Leichter ist sie im Frühjahre zu bestätigen, wenn 

 sie in der Dämmerung ihren Paarungsruf weit hören läßt. 



B. — Negotin 1895. 



— ? Grab. Suma (b. Nis) 25. II. 1903. 



— ? Zvezdan (b. Timok) 17. IX. 1903. 

 B. 5 Banyani 10. II. 1905. 



143. Asio flammeus flammeus. Pontopp. 

 Szerb.: Sova nocvarica. 



A réti fülesbagoly ügy látszik csak ősszel és télen jelenik meg 

 Szerbiában. Reiser sem tesz semmiféle említést erről a bagolyfajról. 

 A belgrádi múzeumban tudtommal csak egy példány van. 



Die Sumpfohreule scheint nur während des Herbstes und Winters 

 in Serbien zu erscheinen. Reiser macht auch keine Erwähnung von die- 

 ser Eule, gelegentlich seiner Forschungsreise. Das Belgrader Museum 

 bewahrt meines Wissens nur 1 Exemplar. 



— 5 Sir Padin (okr. Niski) 12. II. 1903. 



144. Athene noctiia nociua. (Scop.) 

 Szerb.: Kukumavka. 



A kuvik az egész országban közönséges. Tartózkodási helyei az 

 elhagyatott épületek, régi falak és tornyok, meredek folyópartok és 

 kisebb sziklafalak, sokszor öreg, odvas útszéli fák; ellenben kerüli a 

 nagykiterjedésű erdőségeket. Állandó madár. 



Hogy a szerbiai kuvikok mind e fajhoz tartoznak-e, vagy hogy az 

 indigena Brehm formához-e, az a későbbi kutatások feladata marad. 

 Hartert szerint ez utóbbi Görögországban, Hercegovinában, Monte- 

 negróban, Boszniában és Romániában is előfordul, tehát Szerbia szom- 

 szédságában is. 



Der Steinkauz ist im ganzen Lande gemein. Sein Aufenthaltsort 

 sind verlassene Gebäude, altes Mauerwerk und Türme, steile Ufer- und 

 kleinere Felswände, oftmals auch alte ausgehöhlte Straßenbäume; meidet 

 aber ausgedehnte Waldungen. Standvogel. 



Ob die Steinkäuze Serbiens alle dieser Form angehören, oder aber 



