RÉGI HIRES ERDÉLYI MADÁRGYÜJTEMÉNYEK 165 



mindenütt meg van adva az illető madár neme. Terjedelmét tekintve, 

 a KNÖPFLER-féle gyűjtemény a jelentékenyebbek közé sorolandó, külö- 

 nösen ami a fajok számát illeti, amely Erdély madárvilágának kéthar- 

 mad részét teszi ki. 



3. Wagner Károly hátszegi gyógyszerész gyűjteménye szintén 

 kikerülte az 1848-iki vészes időket. Terjedelméről pozitiv adatok nin- 

 csenek, tudományosan földolgozva nem lett. A gyűjtemény később a 

 hódmezővásárhelyi főgymnasium tulajdonába került, de az új lakóhelyen 

 szerzett madarakkal bővülten, úgy, hogy a kétféle helyről eredő példá- 

 nyokat már nem lehetett teljesen szétválasztani. A gyűjtemény jegyzékét 

 érdekes történeti adatok kíséretében Bodnár Bertalan közölte az 

 Aquila XV. 1908. évi kötetének 222—231. lapjain. 



4. CsATÓ JÁNOS gyűjteménye, mely több mint félszázados ernye- 

 detlen munka révén Erdélynek majdnem teljes madárfaunáját felölelte, 

 a kiváló ornithologus halála után a Magyar Nemzeti Múzeumba került. 

 Pontosabb adatai belekerültek Frivaldszky «Aves Hungáriáé» cimű, 

 1891-ben megjelent művébe, de Csató számos publikációjában tudomá- 

 nyosan föl lett dolgozva a teljes gyűjtemény anyaga is, így legutoljára 

 Alsófehér vármegye monográfiájának 1896-ban megjelent I. kötetében, 

 «Alsófehér vármegye növény- és állatvilága» cím alatt. 



Az erdélyi eredetű madarak gyüjteményjegyzéke a M. Kir. Orni- 

 thologiai Központban van. Még 1905-ben elkértem az agg tudóstól ezt 

 a jegyzéket, aki azt a következő sorok kíséretében küldte meg: «...kül- 

 döm a gyűjteményemben levő, Erdélyben gyűjtött madaraknak kimuta- 

 tását, minden egyes madárnál föltűntetve lövetési helyét és idejét. Azért 

 másoltam le magam, mivel madárgyűjteményem névjegyzékében a más 

 országokból szerzett madarak is be vannak jegyezve s így csaknem 

 lehetetlen lenne másvalakinek az Erdélyből származottakat kiválogatni». 



Mint alább látható, Buda Elek már 1848-ban küldött egy Mergus 

 serrator-i, úgy látszik, hogy Csató már akkor, tehát 15 éves korában 

 kezdett gyűjteni. Az említett példány a gyűjteményben már nincs meg 

 és a legrégibb példányok az 1852. évből valók, nevezetesen egy Moti- 

 ficola saxatilis, egy öavia septentrionalis s egy Dafila acuta. 19C5-ben 

 az erdélyi madarak gyűjteménye 267 fajból (923 példányban) állott s 

 azóta 1913-ban bekövetkezett haláláig már csak igen kis mértékben 

 gyarapította azt. 



5. Buda Ádám gyűjteménye az 1850-es évek végén keletkezett, tehát 

 legkésőbben az itt fölsoroltak közül. Szintén sok fajt foglalt magában s 

 jelenleg is keletkezési helyén, Réán, Hunyad vármegyében van. A gyűj- 

 temény eredeti jegyzékét Buda Ádám annak idején másolás végett kéré- 

 semre megküldte a M. Kir. Ornithologiai Központnak. Le is másoltam 

 s így teljes anyaga meg is van az intézet úgynevezett cédulagyüjtemé- 



