166 SCHENK JAKAB 



nyében, tehát fajonként szétszórva és helyséojek szerint rendezve, úgy, 

 hogy most összefoglaló képet a gyűjtemény állományáról nem adhatok. 

 Pontosabb és ritkább példányokra vonatkozó adatai szintén belekerültek 

 Frivaldszkv Aves Hungáriáé cimü művébe; javarészüket Buda Ádám 

 több alkalommal is közölte, így a hunyadmegyei történelmi és régészeti 

 társulat I. évkönyvében 1882-ben és az Aquila XIII. 1909. évfolyamának 

 162 — 168. lapjain «Madárvilágunk pusztulása az utolsó félszázad alatt» címen- 



6. A nagyenyedi Bethlen-kolLégium-ndk az akkori időkhöz mérten 

 rendkívül értékes és teljesen modernül kezelt nagyszabású gyűjteménye, 

 amely elsősorban oktatási célokat szolgált, faunisztikai szempont- 

 ból is nagy értékű volt. Ezt a gyűjteményt Zeyk Miklós, a kollégium 

 tudós és lelkes tanára alapította. Zeyk Miklós, aki Csató JÁNOS-nak kéz- 

 irati életrajzi adatai szerint 1810-ben Bécsben született, a középiskoláit 

 Nagyenyeden s a jogot Marosvásárhelyen elvégezvén, két évig a bécsi 

 és három évig a berlini egyetemeken a természettudományokban képezte 

 magát. 1838-ban elfogadta a nagyenyedi Bethlen-kollégium természetrajzi 

 tanszékét, kifejezetten azzal a szándékkal, hogy a természettudományoknak 

 minél több lelkes hivet nevel. Ennek a célnak az érdekében szervezte a 

 kollégiumnak akkoriban igen terjedelmes és nagyértékű természetrajzi 

 gyűjteményét, mely azonban az 1848-iki oláh fölkelés alkalmával java- 

 részben elpusztult. Zeyk a vészes idők alatt Magyarországon Tiszaroffon 

 és Miskolczon tartózkodott — volt assistense Jancsó József ugyanekkor 

 Tiszavárkonyban lakott — 1851 őszén visszaköltözött Erdélybe a Nagy- 

 enyed közelében levő Diódra. Értékes életét túlkorán, már 1854-ben alig 

 44 éves korában kioltotta a halál. 



Zeyk Miklós értékes kéziratai özvegye útján Csató János kezébe 

 s tőle a Magyar Királyi Ornithologiai Központba kerültek, ahol jelenleg 

 is megvannak. Legértékesebb közülük egy Erdély madárfaunáját tárgyaló 

 szakszerű munka, amelyet ki is adunk, mihelyt arra alkalom nyílik. 



A Bethlen-kollégium 1848 előtti hazai madárgyűjteményét összesen 

 három jegyzék őrizte meg. Minthogy alább gyakran kell hivatkoznunk ezekre 

 a jegyzékekre, itt röviden ismertetem s a következőképen jelölöm őket. 



Az /. számú jegyzék összesen 151 hazai fajt mutat ki, minden fajnál 

 meg van adva a lelőhely, de az elejtés időpontja hiányzik. Ennek a 

 jegyzéknek az adatai ha nem is pontról-pontra, de lényegükben meg- 

 egyeznek faunisztikai művének adataival, úgyszintén a később előkerült 

 eredeti gyüjteménynaplókban levő adatokkal. Ezt tehát föltétlenül hite- 

 lesnek kell tartani. 



A 2. számú jegyzék már 180 hazai fajt mutat ki, de ezek közül 

 több kéteset, melyek hátrahagyott faunisztikai munkájában nincsenek 

 meg s egyrészük az 1. számú jegyzék szerint Oláhországból származott. 

 Minthogy Zeyk minden egyéb iratában az abszolút pontosságra törek- 



