172 SCHENK JAKAB 



Elek is a madártömésre s vele együtt űzte azt az akkor iíjú gróe Lázár 

 KÁLMÁN, valamint Csató János is, ki Buda ELEK-nek unokatestvére vaia. 

 E naplóból láthatólag 1845 márciusában kezdte meg Buda Elek a tömést 

 s naplója 1851 március 28-ig terjed. 1849—1851 hézagot jelez a napló. 

 Ezalatt Buda Elek két fia, Ádám és Károly is kedvet kapott a madár- 

 tömésre s így folytatták apjuk kezdeményezését unokabátyjukkal, Csató 

 JÁNOS-sal tovább.» 



Hogy honnan vette Téglás Gábor ezt a füzetet és honnan vette adatait, 

 ma már ki nem deríthető. Talán betekintésre küldte meg Buda Elek Lázár 

 KÁLMÁN-nak, s ott akadt rá Téglás a LÁzÁR-féle iratok között. Hogy 

 Buda Elek STEiTER-től tanulta volna meg a madártömést, az megegyezik 

 Csató János idevonatkozó följegyzéseivel, de viszont ellenkezik Buda^Adám 

 visszaemlékezéseivel, aki szerint Knöpfler-IoI tanult volna. Vájjon tény- 

 leg ügy volt-e, hogy ebben a körben sajátította el a madártömés mes- 

 terségét és fejlődött később ornithologussá gróf Lázár Kálmán és Csató 

 János, annak megítélésére nincsenek adataink. Mindenesetre sokkal való- 

 színűbb az a föltevés, hogy ügy Csató (szül. 1833), mint gróf Lázár 

 KÁLMÁN (szül. 1828), akik míndaketten mint nagyenyedi diákok Zeyk 

 Miklós tanítványai voltak, itt szívták magukba a madártan iránti szere- 

 tetet s már itt is sajátították el a praeparálás mesterségének alapjait, 

 de ennek a föltevésnek a bizonyítására egyetlenegy adatunk sincsen. 

 Egész biztosan nem ismerjük még a történeti folyamatot, ki kezdte meg 

 Erdélyben a madárgyüjtést, ki kinek volt a tanítványa és ki kinek adta 

 tovább tudományát. Pedig ez nemcsak igen érdekes, hanem igen 

 fontos fejezete is a magyar madártan történetének, mert ettől datálódik 

 Erdély madártani viszonyainak tudományos kutatása és föltárása. 



Buda Elek gyüjteményjegyzékét alább szintén az eredeti szöveg- 

 ben közöljük, hogy ezzel is emléket állítsunk a lelkes férfiúnak, akinek 

 működése és kezdeményezése oly sok értékes adatot és megfigyelést 

 eredményezett Hunyadvármegyéből. Megjegyzendő különben, hogy Buda 

 Elek régebben is foglalkozott madártannal, így már 1842-ben adott ki- 

 tömésre szánt ritkább madarakat Zeyk MiKLÓs-nak, valószínűleg utóbbi- 

 nak a kérésére. De nemcsak ZEYK-nek küldött madarakat, hanem Csató- 

 nak, WAGNER-nek, KNÖPFLER-nek és valószínűleg Lázár grófnak is. 

 Viszont ő is kapott tőlük, ha világosan nem is mondja ki, így a Kon- 

 czárói való példányokat csak CsATÓ-tól, a benczenczieket ellenben csak 

 LÁzÁR-tól, a dévaiakat valószínűleg STETTER-től kaphatta. Topánfalva 

 vidékéről is kapott madarakat, vájjon ezek KNÖPFLER-től valók-e, vagy 

 pedig egy ismeretlen gyűjtőtől, most már meg nem állapíthatom. Knöpf- 

 LER-től exótákat is kapott, amint azt maga írja a jegyzékben. 



Buda Elek gyűjteménye összesen 157 fajt foglalt magában 214 pél- 

 dányban. A lelőhely, úgy látszik, mindenütt pontosan van megadva, de 



