204 DR. LAMBRECHT KALMAN 



zettségét még atyja, a genialis physiologus, Milne-Edwards H. házánál 

 sajátította el és akinek, bár a botanica, zoologia és physiologia számos 

 kérdésével foglalkozott, legragyogóbb alkotása az a négykötetes műve 

 (két kötet szöveg, két kötet atlas), amelyben Franciaország fossilis mada- 

 rait dolgozta föl : «Recherches anatomiques et paléontologiques pour 

 servir a l'histoire des oiseaux fossiles de la France» (1867 — 1871) cimen. 

 Ezt a művét a francia Akadémia 186ô-ban «Grand Prix des Sciences Physi- 

 ques»-ével jutalmazta. 



Milne-Edwards 18ö3-tól kezdve publikált madárpalaeontologiai 

 közleményeket ; figyelmét nemcsak a régibb, de a negyedkori faunák, 

 sőt a történeti idők folyamán kihalt alakok is lekötötték. (Madagascar 

 faunája, Mauritius dodója és egyéb fajai.) Ornithopalaeontologiai főmű- 

 vének első kötete 1867-ben, a második 1868-ban jelent meg, a kétszáz 

 táblát tartalmazó, pazar kiállítású atlas valamivel később. Ez a munka a 

 palaeo-ornithologia irodalmának igazi gyöngyszeme, amely ma, félévszá- 

 zaddal megjelenése után is nélkülözhetetlen forrásmű nemcsak a palaeon- 

 tologus, de a morphologus számára is. Az egész művet az a szellem 

 hatja át, amelyet a legújabb korban a palaeontologusok három kitűnő- 

 sége: Abel O. bécsi, Dollo L. brüsseli és Jaekel O. greifswaldi pro- 

 fessorok képviselnek és amelyet elsőül a genialis Huxley ekként feje- 

 zett ki: 



«Palaeontology is simply the biology of the past; and a fossil 

 animal differs only in this regard from a stuffed one, that the one has 

 been dead longer than the other, for age instead of for days.»i 



Milne-Edwards A. sem tudja a palaeontologiát zoologia, a zooló- 

 giát palaeontologia nélkül elképzelni, a kettőt egymástól elválasztani. 

 Ennek megfelelően osztotta be művét is. Általános morphologiai, osteo- 

 logiai, myologiai bevezetés után az egyes madárrendeket külön-külön 

 tárgyalja és pedig először comparativ osteologiájukat, azután a fossilis 

 alakokat, utóbbiakat geológiai sorrendben. 



Hetvennégy harmadkori madárfajt írt le Miine-Ed wards A. egy- 

 magában ebben a művében, köztük több új genust (Colyniboïdes, Ibi- 

 dopodia, Agnopterus, Gypsornis, Palaeoperdix, Lauríllardia, Homalopiis, 

 Necrornis, Limnatornis, Palaeocircus) és több trópusi genust is kimuta- 

 tott a francia földből (Collocalia, Psittacus, Serpentarius, Trogon). Műve 

 második kötetének végén az addig ismert összes fossilis alakokat át- 

 tekintette, zoogeographiai következtetéseket vonva a rendelkezésére 

 álló adatokból. Túlzás nélkül állíthatjuk, hogy Milne-Edwards A.-nak 

 ez a műve szolgál alapul még maiglan is a modern palaeo-ornitho- 

 logiának. , 



1 Ibis, 1866. 413. 



